16 Skandinaviens Juncus-arter. 



Froens form, farg och storlek erbjuda, sasom sagdt ar, 

 de vasendtligaste olikheterna. Mest i ogonen fallande ar den 

 hinnkant i begge andar, hvarmed vissa arters fron ar forsedd, 

 och hvilken till och med gaf Desvaux anledning att upp- 

 stalla ett nytt slagte, Marsippospermum, omfattande dessa 

 arter. Emellertid maste en harpa grundad indelning rent at" 

 forkastas, alldenstund manga i ofrigt langt fran hvarandra 

 staende arter derigenom till ett slagte skulle forenas. Efter 

 froskalets yttersida delar sig slagtet i 2:ne delar: l:mo arter 

 med langdstreckade fron; 2:do arter med bade pa, langden 

 och tvaren streckade d. v. s. natadriga fron. Likval sam- 

 manfaller denna indelning helt och ballet med den forra, 

 emedan alia de arter, som hafva langdstreckade fron, aro 

 hinnkantade; de deremot med reticulerade fron sakna hinn- 

 kant. Det, som i ofrigt kunde sagas om froens olika form, 

 ma jag uppskjuta till under artsbeskrifningen, och anmar- 

 ker blott, att jag funnit det vida svarare att beskrifva fronas 

 form an urskilja den under loupen. Det ar ock derfore jag 

 bifogar till texten nagra figyrer 7 som visa frona under 10 gan- 

 gers forstoring. 



Vigtigt ar att vid bestammandet af en art efter fro un- 

 dersoka endast mogna fron. De halfmogna hafva en mer el- 

 ler mindre cylindrisk form och de pa, en del fron befintliga 

 asarne framtrada der langt starkare, an da, frona aro full— 

 komligt mogna. Sa, ofta jag egt tillgang till sadana — hvil- 

 ket tyvarr ej alltid varit fallet — har jag grundat min be- 

 skrifning pa, dem och skall nedanfor vid artbeskrifningen an- 

 marka, om jag nbdgats beskrifva mindre mogna. 



Juncus Linn. gen. 437 (pr. part.). 



Sect. 1. — Sterila och fertila stran sylformiga ocli liknande 

 blad, vid basen tackta af langre eller kortare bladlosa 

 slidor. 



A. — Fron forsedda med hinnkant i begge audar saint strec- 

 kade pa, langden. 



