88 Principer for den botaniska nomenklaturen. 



27. Blir namnet pa ett slagte, underslagte eller afdel- 

 ning bildadt efter ett personal-namn, bor man pa foljande 

 salt forfara : 



Det fran hvarje titel och foregaende partikel afskilda 

 namnet blir forsedt med andelsen a eller ia. 



De denna andelse foregaende stafvelserna behalla noga 

 sin ortografi, t. o. m. de for vissa sprak egendomliga kon- 

 sonanterna och diftongerna, afven om dessa ej forek omnia i 

 latinet. Dock blifva de germaniska sprakens a, 6 och ii 

 andrade till ae, oe och ue, liksom de franska e och e till e. 



28. For ett lampligt och smakfullt val af namn vore 

 onskligt, att forfattarne vid publikationen af nya genus-namn 

 toge hansyn till foljande: 



1) att ej bilda langa och till uttal svara namn; 



2) att for hvarje namn angifva dess etymologi; 



3) att icke tillagga ett nytt genus ett sadant namn, som 

 de sjelfva fbrut en gang publicerat, utan att detta blifvit 

 antaget, framfor allt icke inom samma eller narforvandt 

 familj ; 



4) att hvarken uppkalla slagten efter helt och ballet 

 obekanta personer, ej heller efter sadana, hvilka aro for bo- 

 taniken eller atminstone naturvetenskaperna i allmanhet all- 

 deles frammande; 



5) att blott da, ur barbariska tungomal hemta ett namn, 

 nar detta ofta forekommer i resebeskrifningar, ar valljudande 

 och latt later sig sammanpassa med latinet och nu lefvande 

 civiliserade nationers sprak; 



6) att genom namnets sammansattning och andelse, om 

 mojligt, antyda slagtets foi'vandtskap eller analogi; 



7) att icke gifva nagot slagte ett namn, hvars form 

 snarare later formoda en sektion (t. ex. Eusideroxylon); 



8) att vid ben am nan det af nya slagten icke anviinda 

 sadana namn, som forr tillagts andra slagten, men sedermera 

 blifvit forkastade, sa vida man ej har tor afsigt att pa nytt 

 at en botanist egna ett slagte; i detta sista fall 1) maste 

 det forra slagtets reduktion vara utom allt tvifvel, och 2) ar 



