Sliigtena Focus och Pycnopliyeus. Ill 



forsvinna, styf, knappast ofver 3 turn hog, uppat afsmal- 

 nande, nedtill 2""" och nara topparne endast l mm - bred. 

 Sporgomfastena nara ba.sen nediit nagot afsmalnande, nar- 

 raare midten bredast, sedan afsmalnande och slutligen ut- 

 dragna till en sprotlik steril topp, raka eller mer eller inindre 

 baglikt bojda; deras storsta langd 2 turn och storsta bredd 

 2 — 3 "•"• Sporgommena inneslutande sporhylsor och anthe- 

 ridier, som det vill synas, i hvarandra motsvarande mangd. 



Slutligen bora vi ej forbiga 2:ne for oss mycket tvifvel- 

 aktiga former, nemligen: 



1. Fucus evanescens Ag. — J. Ag. gen. sp. p. 210 fran 

 Kamtschatka. Da vi af denna art, som af J. Ag. 1. c. med- 

 gifves kunna vara endast en formforandring af F. vesiculosus, 

 ej sett nagra fruktificerande exemplar, sa kunna vi ej afgora, 

 huruvida den ar samkunad eller tvabyggare, och saledes ej 

 heller till hvilken grupp den horer. Det, exemplar, vi af 

 Ruprecht erhallit under detta namn fran Ochotsk , sak- 

 nar bade frukt och blasor och kan mojligen tillhora F. 

 Sherardi. 



2. Funis balticus Ag- — F. vesiculosus J. balticus J. 

 A g. gen. spec. I. p. 210. — Aresch. Alg. Scand. exs. n. 1. 

 Med denna pa hafsbotten lost liggande form ar samma for- 

 hallande. Den ar, sa vidt vi veta, aldrig funnen med frukt. 

 Den kan vara en form antingen af Fucus vesiculosus eller 

 af F. Sherardi, om hvilken senares franvaro i Ostersjon vi ej 

 aro fullt sakra. 



J. Agardhs ofvan berorda slagte Fucodium har af en 

 del forfattare blifvit, som det oss synes, ej utan orsak for- 

 deladt mellan flera slagten, hvilka af den forstnamnde for- 

 fattaren betraktas som underslagten. Af dessa senare synas 

 oss Halicoccus ), som sammanfaller med Decaine's och 



1) Att vi bibchalla detta af oss (\ Fries' Surama veg. Scand. I. p. 

 123. Ups. 1845) t^ifna namn. liar icke endsist sin grund deri , att det ar 

 lika gaujiiialt som Decaine's och Tliurcts Ozathallla (Annales dcs 



