156 Om fanerogam- och thallogam-vegetationen 



for sig egendomliga vaxtarter af likaledes sydlandskt ursprung. 

 I den sodra delen forekommer, och det pa sa talrika stallen, 

 att den nastan kan sagas vara allman, den sydeuropeiska 

 Teucrium Scorodonia L.; pa, enstaka Iokaler antraffas der- 

 jemte Bellis perennis L., Petasites alba Gaertn., Valeria- 

 nella olitoria Monch., Glaucium luteum Scop., Melilotus 

 arvensis Wallr., Cephalanthera ensifolia Rich., Neottia 

 Nidus avis Reich, och Hordeum maritimum With. m. fl. 

 Alia dessa saknas i den norra delen, men deras plats er- 

 sattes har tillfullo af andra. Bland dessa bor i framsta rum- 

 met namnas Erica cinerea L., som har pa, manga stallen, 

 isynnerhet i den yttre skargarden, upptrader i ofantliga mas- 

 sor; vidare Bunium flexuosum With., hvilken atminstone 

 soder om Bergen ar gebitets allmannaste umbellat, Hymeno- 

 phyllum Wilsonii Hook., Chrysosplenium ojypositifolium L., 

 Car ex binervis Sm., Lysimachia nemorum L. och Rosa 

 pimpinellifolia L., hvilken sistnamnda af Norman blifvit 

 funnen pa, tvenne nya Iokaler, nemligen Mostero och Bommel- 

 havn, pa, senare stallet, som det heter, "i stor Maengde og i 

 yppig Blomstring". 



For det andra skiljer sig vegetationen i den norra delen 

 fran den i den sodra derigenom, att den till folje af sitt nar- 

 mare grannskap med fjallen mottagit flera invandrare fran 

 dessa. Under det att i den sodra delen knappast flera fjall- 

 former forekomma an Alchemilla alpina L., Rhodiola rosea 

 L. och Festuca ovina L. var. vivipara L., patraffas i den 

 norra utom de nyssnamnda afven Thalictrum alpinum L., 

 Saxifraga aizoides L., Arctostaphylos alpina Spr., Bartsia 

 alpina L., Oxyria digyna Campd., Allosorus crispus Bernh. 

 och annu flera. 



Fattigdom pa, arter skulle mahanda kunna anloras sa- 

 som ett drag, till en viss grad karakteriserande den norska 

 Ilex-regionen i sin helhet, men undersoker man fbrhallandet 

 nagot niirmare, sa, finner man latt, att artfattigdomen ar be- 

 tydligt olika utpreglad i regionens begge olika delar. I den 

 norra delen framtriider den nemligen markbart starkare an i 



