194 Om varmemangder for flerariga vaxters 



8. Om de varmemangder, som synas vara nod- 



vandiga for nagra allmanna, flerariga vaxters 



forsta lifsyttringar pa varen, 



af P. G. Theokin. 



Vaxt-physiognomien inom ett storre omrade bestarnmes 

 foretradesvis af de klimateriska forhallanden, som derstades 

 aro radande. Denna allmanna, nlistan axiomatiska sats in- 

 nebar redan i sig, att skilda vaxtformer aro i behof af en 

 olika rnangd utifran tillforda varmeenheter, for att de skola 

 kunna genomga, sina utvecklingsstadier eller till och med 

 hafva en krymplings lif. Ocksa visa manga, i senare tider 

 gjorda iakttagelser, att endast inom en ofre och en nedre 

 temperaturgrans vaxtens lif kan besta, och att dessa for skilda 

 vaxtformer ej aro desamma. Men det ar ej nog harmed; 

 man har ock antydningsvis funnit, fast man ej med siffror 

 kunnat uttrycka detsamma, att hvar och en af samma vaxts 

 lifsyttringar fordrar en olika, inom vissa granser varierande 

 varmemangd. Sa kan cellforokning eller delars tillvaxande 

 pa, bekostnad af redan assimilerade amnen forsigga, vid en 

 varmegrad, da annu ingen chlorophyllbildning och assimila- 

 tion kan ega rum '). 



Som vi under en langre tid sysselsatt oss med iakttagelser 

 ofver jord- och lufttemperaturen, har var uppmarksamhet forts 

 derpa, att man borde anteckna den varmegrad, som radde 

 i luften och jorden vid de tider, da, en del allmanna, fler- 

 ariga vaxter borjade visa tecken till lif, for att pa sadant 

 satt approximativt fa utront, hvilka varmemangder utifran 

 maste dessa vaxter tillforas, innan deras forsta lifsyttringar pa 

 varen kunna begynna. Och detta sa mycket hellre, som pa, 



1) Jemfor: J. Sachs, Handbuch der Experimental-physiologie dcr 

 Pfilanzen pag. 82 och derstades citerade originalafhandlingar. 



