2 STAUB MÓRICZ 



volt terjedve ; de később ^a megcsökkent hőmérséklet hatása alatt lassanként 

 kipusztult és csak Nagyvárad mellett a Pecze meleg vizében talált utolsó 

 menedéket, a hol a jégkorszak klímáját kár nélkül elviselhette. « 



Az előző sorokban kifejtett elv az egyedüli helyes, melyből a növények 

 mai elterjedésének kutatásakor ki kell indulnia, mert minden egyéb módszer 

 eddig cserben hagyott és az újkori irodalom tanúskodik is arról, hogy a 

 geológiai és palaeontologiai viszonyok ismerete nélkül a növénygeografia 

 bonyolódott kérdéseinek a megoldásához fogni nem lehet. 



Rendkívül sajnálom, hogy Kerner idézett értekezését nem ismertem, 

 midőn három évvel későbben magam is hozzászóltam a nagyváradi ál-lótusz 

 honosságát illető kérdéshez, azért sajnálom azt, mert az eredmény, a mely- 

 hez jutottam, egészen egybevág Kerner állításával, de azért nem érinthet 

 engem a plágium vádja, mert állításom támogatásához kellő bizonyítékokat 

 is szolgáltattam. Megtettem azt a magyar orvosok és természetvizsgálók 

 1890-ben Nagyváradon tartott vándorgyűlésén.* 



Kiindulva a tavi rózsák palaeontologiai történetéből, továbbá a A'ttphar 

 pitmilum Sniilh régi és mai előfordulásából, végre azon körülményből, hogy 

 a Melanopsis Pareyssi Miihlf. olyan csigafaj, melyet eddig csakis a Nyuipliaea 

 Lotus L. túrsaságában találtak és a fosszil csigák tömegéből, melyek a 

 püspökfürdői lerakodásokból ismeretesek, azt következtettem, hogy Nymphaea 

 Lotus Z. a nagyváradi Püspökfürdőben egy régi geológiai korból maradt 

 fönn napjainkig. Ezen állításomat nyomban előadásom befejezése után az 

 elnöklő dr. Szabó József megerősítette, mondván, »hogy a saját meg- 

 figyelései alapján is megerősíti az előadó nézetét a Nymphaea thermalis 

 geneziséről és előadja, hogy a források krétakorbeli hegynek a tövében fakad- 

 nak, a hol trachyt-kitörésnek nyoma sincsen, úgy, hogy az oJigocén óta a 

 viszonyok ott teljesen változatlanok maradtak.*'' 



Értekezésem német szövegét*** azzal egészíthettem ki, a mit Tóth 

 Mihály a vándorgyűlésen Nagyvárad diluviális képződményeiről mondott "i" és 

 ebből nemcsak azt tudtuk meg, hogy a püspökfürdői hévforrásoknak ezelőtt 

 sokkal nagyobb kiterjedésük volt, hanem a meglevő fossziliákból még azt 

 is, hogy e források már a diluVium előtt léteztek. 



Dr. Bor b ás Vincze három évvel későbben ezen geológiai és 

 palaeontologiai érvekkel támogatott magyarázat ellen fordult, azaz mellőzvén 

 magyar és német nyelven közzétett értekezésemet, csak Kerner állítását 

 igyekezett megczáfolni azzal, hogy a törökökről szóló régi, egészen indoko- 

 latlan mese tántoríthatatlan hívének mondotta magát. 



* A tavi rózsák múltja es jelene. — \ magyur orvosok és természetvizsgálók 

 1890. aug. 16 — 20-ig Nagyváradon tartott XXV. vándorgyűlésének történeti vázlata 

 és munkálatai. 446. old. (1891.) 



** Az idézett helyen, 40. old. 

 *** Die Gegenwart und die Vergangenheit der Seerosen. — Beiblatt Nr. 31 zu 

 A. Kngler's Bot. Jahrb. XIV. 



t .\ magyar orvosok és természetvizsgálók vándorüj'űlcsének idézett kíitcte, 

 474. old. 



