ÚJ BIZONYÍTÉK A NYMPHAEA LOTUS L, MAGYAR HONOSSÁGA MELLETT. 3 



Azt írja szószerint :* »Az én véleményemet, hogy a tradícziók szerint 

 a Nymphaea thermalis-i a török világban ültették Nagyvárad hőforrásába . . . 

 az újabban előhozott bizonyítékok megingatni nem bírták. Ezért keresek újabb 

 bizonyítékot, növénygeografiai analógiát (147. old.).« .... továbbá »míg 

 mások helyesen, egyszerűen a Nílus tündérrózsájának, hazánkba a török 

 (vagy mint a A^. coernlea Savign.-i uraságok) ültette virágját látják a nagy- 

 váradi meleg forrásban« (148. old.). 



De úgy látszik Borba s-t írás közben új gondolat szállta meg, mely 

 talán mégis megingatta a törökökről szóló tradícziókba vetett erős hitét, mert 

 a 151. oldalon azt írja: »Nem lehetetlen az sem, hogy a Nymphaea mystica 

 magvát valamikor valamely vándormadár hozta a Nílus vidékéről hazánkba«. . . 



Az ál-lótusz őskora ellen már az is szól, mert »Ha magyar hévvizek 

 benszülött vagy ősmaradék növénye lenne, , . . más hévvizünkben ... is 

 kellene teremnie« (u. o.) . . . »ellenben én (B o r h á s) a Nymphaea thernialis 

 hazai vegetáczióját aránylag véve oly fiatalnak, s a kultúrával annyira össze- 

 kapcsolódónak tartom, hogy őskorbeli származtatása úgy hat reám, mintha 

 valaki hitványos öltözékemnek archaeologiai származását akarná bizonyít- 

 gatni.* (u. o.) 



És B o r b á s ezen új föltevése, a melyet különben akkor csak lehet 

 ^éges-nék tartott, hívőre talált. Dr. Richter Aladár tanulmányában,** 

 melyet a nagyváradi Nymphaea Lotus Z.-ról írt, egyenesen Kerner fel- 

 fogása ellen fordul (az én két nyelven írt közleménj^emet nem veszi tekin- 

 tetbe, mert szóbeli közlése szerint akkor még nem ismerte) és azon nézetet 

 vallja, melyhez S c h w e i n f u r t h is csatlakozik, »hogy a nagyváradi ál-lótusz 

 bevándorolt növény, melynek bevándorlása költöző madaraink útján történt«. 

 »S c h w e i nf u r t h főleg a pelikánt gyanúsítja a csempészettel, mert az fél 

 kilogramm sarat is könnyen elczipel a lábszárain és valószínű, hogy a Nílus 

 és csatornáinak iszapjával kerültek hozzánk a A'^. Lotus apró magvai. « 

 Richter csakugyan »merész«-nek mondja Kerner fölfogását és ő is úgy 

 mint B r b á s, az ál-lótusz őskorbeli származtatását úgy tekinti, mintha valaki 

 hitványos öltözékének archaeologiai származását akarná bizonyítani. 



Különben S c h w e i n f u r t h azon kívül, hogy Borbás és Richter 

 vándormadarairól szóló föltevéséhez járult, még egyéb érdemes észrevételt is 

 tett az ál-lótusz eredetére nézve, a mennyiben ebben a törököknek is jutott 

 volna némi szerep. Szerinte az európai törököknek — és pedig csak ezekről 

 lehet nálunk szó — mindenkor Elő-Ázsia volt fő fészkük és sohasem Egyptom, 

 melylyel még kulturális közösségben sincsenek. Az európai és előázsiai kul- 

 túrában a nílusi fehér és kék tündérrózsának semmi szerepe . . .« 



S c h w e i n f u r t h eme hozzászólásának úgy látszik meg volt a maga 

 haszna, mert Borbás most már félretette a törökök növényterjesztő szerepét. 



* A hévvízi tündéiTÓzsa keletkezésének analogonja. — XXIX. és XXX. Pótfüzet 

 a Természettud. Közi. 1894. évi kötetéhez, 146. old. 



** A nílusi tündérrózs.n vagy állótusz a magyar Flórában. — Természetrajzi 

 Füzetek XX. 204. old. (1897.) 



1» 



