24 



MAGYAR NÖVÉNYNEVEK. 



— herliatea-virág (Fotós, Három- 

 szék m.). 



Sainbitcus nigra termése : esete (Vesz- 

 prém). 



Solanuin titberosuiii L. : bolyóka (Kis- 

 Kapiis, Kolozs m.). 



Sonckus oleraceus L. : disznókáposzta 

 (Fotós, Háromszék m.). 



Stellaria Holostea L.: mezei szegfű 

 (Kis-Kapus, Kolozs in ). 



Stellaria média L.: pipehúr (Szucsák, 

 Kis-Kapus, Kolozs m.). 

 65. Syinphoricarpns raceinosus : zsidó- 

 cseresznye (Veszprém). 



Symphytnin officináié L. : czigány- 

 picsa (Arad). 



SyiíiphyÍHni tnherosiuii L. : mch-virág 

 (M.-Gyeró'- Vásárhely). 



Taraxacuui officinák L. : kutyatej 

 (Veszprém). 



— czikória (Fotós, Háromszék m.). 



— pipevirág (Kó'rispatak, Udvar- 

 hely m.) 



— békavirág (Zilah. \. -Károly, Kolozs- 

 vár, Kis-Kapus). 



— • pimpó (F.-Méra, Abaúj-T. m.). 



Tilia : zádogfa-virág (Fotós, Három- 

 szék m.). 

 70. Tragopogon pratensis L. : bakszaka 

 (Fotós, Háromszék m.). 

 Trifolium sp. : bornyúvirág (Fotós, 



Háromszék m.). 

 Titssilago Farfara L. : marti lapu* 

 (Torda, Kolozsvár, Betlen, Szucsák). 

 * Levele összevágva széltében-hosszá- 

 ban, mint káposzta, ismert eledel. 



— tyúkvirág vagy marti lapu (Fotós, 

 Háromszék m.). 



Typha angustifolia L. : nádi botyikó 

 vagy botikó (Fotós, Háromszék m.). 



Veráimul iiigriiin L. : tyúkbolondító 

 (Betlen, Szolnok-Ü. m.). 



— zászpa (Kis-Kapus, Kolozs m.). 

 75. Verbascmn Thapsns L. : sárga kökör- 

 csin (Debreczen). 



Viscum album L. : enyves bogyó 

 (Veszprém) . 



— lép (Nagy-Károl}^). 



Viola tricolor v. hortensis : árvácska, 

 papszakáll (Nagy-Károly). 



— császárszakáll (Szucsák, Kolozs 

 m. ; Fotós, Háromszék m). 



Péter fi Márton: A magyarországi Weisia-fajokról.* 



H a z s 1 i n s z k y a magyar birodalom lombos mohairól írott munkájá- 

 ban hat Weisia-fajt ismertet. A hat közül egy Rhabdotveisia Br. enr. (Rh. 

 fugax. [Hedw.] Br. cur.), három meg Dicranoweisia Límlb. [D. cirrhata (L.) 

 Lindb., crispula (Hedw.) Lindb., compacta (vScheich.) Schimp.] génuszbeli faj. 

 Mint ilyenek közelről rokonok ugyan a TF^ís/a-fajokkal, de az újabb 

 bryologia generikusan is elkülöníti ezektől. Marad tehát igazi HV/s/a-fajunk 

 kettő. Egyik a mindenütt előforduló Weisia viridiila {L.) Hedw., másik a 

 csak Déváról is nemrég ismertettem** Weisia rutilaus {Hediv.) Lindb., mely 

 hazai lombosmoh-flóránk egyik ritkábban előforduló tagja. E két Weisia- 

 fajunkhoz most két, hazánk egész területére nézve új fajt csatolhatok. Az egyik 

 faj a »Bryologia germanica« szerzői által először leírt Weisia erispala (Br. 

 germ.) .Tiir., a másik pedig Juratzka Weisia Ganderi-jQ, mely Európa 

 legritkább Weisia-ja. 



A Weisia erispala (Br. germ.) Jiir. in Lauhmfl. Oest.-Ung. p. 11 

 {1882.) Európa középtengeri, valamint nyugoti vidékein, a mészkősziklák leg- 

 jellemzőbb, gyakori moha és mint ilyen Dalmácziában is no. Fiumei előfordu- 

 lása is valószínű. Hazai területen Boicza (Kisbánya) mellett szedtem Hunyad- 



* A növénytani szakosztálynak 1902. évi november 12-iki ülésén eló'terjesz- 

 tettc Schilberszky Károly. 



** Növénytani Közlemények 1902. 60. old. 



