26 IRODALMI ISMERTETŐ. 



A lü faj közül eyynek, a Bruckeíithalia spiculifolia Salisb.-WQk levél- 

 anatomiájáról mindez ideig irodalmi adatunk nem volt. Ennek levélanatomiai 

 leírása tehát Róth-nak egészen önálló munkája. A többi faj levélanatomiájának 

 leírása közben is lépten-nyomon rámutat olyan bélyegekre, melyek eddig nem 

 voltak ismeretesek. 



A munka legérdekesebb része az Ericaceae oikologiájáról szóló. A fa- 

 joknak a környező viszonyokhoz való alkalmazkodásáról szól benne és azt 

 találja, hogy a levelek anatómiai szerkezete megfelel élettartamuknak ; a sok- 

 féle alakú levél más és más berendezkedéssel éri el ugyanazt a czélt. 



Kívánatos volna, hogy a szerzők — hasonlóan R ó t h-hoz — anatómiai 

 természetű vizsgálataik közben túllátnának a mikroszkópi vizsgálatok szűkebb 

 látómezején és minél gyakrabban ügyelnék meg a szabad természetben azokat 

 a viszonyokat is, melyek között és hatásuk alatt tölti el életét az illető növény. 



Beluleszko (Budapest). 



Leffler András dr. : Polygoniim arenarium W. K. vegelativ szerveinek 

 anatómiája {\ táblával). Nyíregyháza, 1002. Doctori dissertatio. 



A Po/jy^o;7///n-fajokra vonatkozó irodalom nagyon hiányos. Háládatos 

 föladatra vállalkozott tehát Leffler, midőn a déli és keleti Európában 

 nagyon közönséges, hazánk Alföldjén gyomként tenyésző P. arenarium tenyé- 

 szeti szerveit anatomiailag feldolgozta. 



Vizsgálatában sorra vette a növény gyökerét, szárát, levelét és ochrea- 

 ját, miközben az idevonatkozó irodalmi adatok felhasználásával módját ejtette 

 az összehasonlításnak is. A hol az irodalomban erre elegendő anj'ag nem 

 volt rendelkezésére, m^aga végzett összehasonlító vizsgálatokat. Tette ezt külö- 

 nösen a gyökér, a levél szerkezetére vonatkozólag, a szárban pedig a háncs 

 kialakulását, a farész edényeit és a bélsugarak szerkezetét illetőleg. 



Az értekezés nyolczadrétű 32 oldalra terjed, négy rajzmelléklettel; főbb 

 eredményeit a következőkben ismertetem. 



A gyökeret illetőleg annak tetrarch szerkezetét mutatja ki, páráját a 

 pheliogenné alakult pericykel hozza létre, a másodlagos kérget sklerenchymes 

 háncsrostok szilárdítják meg, melyek jellemző vastagodásúak, nyalábjaik 

 lefutásukban összefüggő hálózatot alkotnak. A fatestben a kambium létrehozta 

 másodlagos farész az elsődleges fától éles gyűrűben különül el. 



Megállapítja Leffler, hogy a szárban az epidermis-sejtek külső fala 

 nagyon vastag és ránczolt cuticula-tól borított, a szájnyílások az epidermis 

 szintje alá kerülnek, a szilárdítást erősen kiálló subepidermiális bordák végzik, 

 melyek eleinte collenchym-ból valók, később ennek helyét erősen gyarapodó 

 sklerenchym-rostok foglalják el, melyek az ochrea-val borított szárrészletben 

 hiányzanak. Az áthasonító szövet többrétegű, a lágy-háncs nem alkot össze- 

 függő gyűrűt a fatest körűi, a keménj'-háncs rostjai pedig egyes csoportok- 

 ban jelennek meg, különösen a bordák alatti részekben. A nyaláb közötti 

 farészt csak libriform alkotja, a bélsugarak csekély kifejlődésűek. 



A leveleken az epidermis-sejtek alakja mindkét fölületen megegyező, 

 közöttük elnyálkásodott tartalmú sejtek is vannak. Szájnyílások mindkét olda- 

 lon vannak az epidermis szintje alatt. A szilárdító elemek sklerenchym-rostok, 



