28 IRODALMI ISMERTETŐ. 



Győry István, Schilberszky Károly és Ströcker Alajos : Oyógy- 

 szerész-gyakonioki Tankönyv. 



1 . Ji^övénytan (IV. rész). Irta dr. Schilberszky Káról }'. Buda- 

 pest, 1901. 



Nehéz valamely tankönyvet úgy megírni, hogy az a kiszabott czélnak 

 tökéletesen megfeleljen és hogy az abból ismereteket merítő ifjúság igényeit 

 éppen kielégítse. Schilberszky ezt a helyes mértéket eltalálta, nagyon 

 jól ismervén amaz igényeket, melyeket ezen hézagot pótló könyv hívatva 

 van betölteni. Ennek folytán könyvében tömören összefoglalta mindazt, a mit a 

 gyógyszerész-pályára készülő ifjúságnak a mai fokozottabb kiképzési rendszer 

 mellett e téren el kell sajátítania. 



Szerző »Növénytan«-a felöleli röviden a sejt- és szövettant, az alaktant, 

 az élettant meg a rendszertant ; lehetőleg gyógj'^szerészi vonatkozású példák 

 kísérik a szöveget ; a fejezetek között az alaktan a legbővebb, nagyon 

 helyesen, mert éppen ez képezi a növényi drogua-ismeret alapját. A rendszer- 

 tani rész csupán a Linné, Eichler ésEngler rendszereinek a fogla- 

 latját adja, míg a növénj^csoportok részletes megismertetése másik könyvébe 

 van foglalva. 



A szöveg közé nyomott 83, nagyobbrészt magjrar eredetű kép jelen- 

 tékenyen növeli a könj'v használhatóságát és értékét. 



2. Gyógyszerismeret (V. rész). Irta dr. Schilberszky Károly. 

 Budapest, 1902. 



A szerző ezen könyvében a legújabb felfogásának megfelelőleg csupán 

 a drogua-ismeret van összefoglalva és pedig úgy az állati, mint a nö- 

 vényi eredetű droguák. A növénj'i droguák az eddigi szokásoktól eltérően 

 Engler természetes rendszerébe vannak besorolva, mi által azoknak 

 rendszerbe való tartozása is czélszerűen kitűnik. Ezen rendszer keretén belül 

 csupán azokat a növénycsaládokat tárgyalja, a melyekbe a »hivatalos« vagy 

 »használatos« drogua-növények tartoznak; ezeket is fontosságuk mérve szerint 

 bővebben vagy rövidebben méltatja. Könnyebb megkülönböztetés kedvéért a 

 nem hivatalos (használatos) gyógyszeranyagok apróbb betűkkel vannak 

 nyomtatva. 



Az egyes növény-droguákat mindazon szempontokból ismerteti, a melyek 

 a gyógyszerészre nézve jelentőségesek, a következő fejezetek szerint: család; 

 a növény neve ; társnevek (synonym) ; a drogua tudományos-gyógyszerészi 

 és magyar neve ; történet; származás; előfordulás ; gyűjtés ; elkészítés; eltartás ; 

 külseje ; szerkezet ; sajátságok ; chemiai alkotórészek ; kereskedelem ; föl- 

 cserélés ; hamisítás ; használat ; készítmények (praeparatumok). 



A növényi droguák részletes ismertetése után ezeknek szintén családokba 

 osztott "összefoglalása következik, a mely rövidségénél, valamint áttekinthető- 

 ségénél 'fogva'" a" tanulást és a megérthetést rendkívül megkönnyíti. 



E tankönyv második, az előbbihez képest természeténél fogva kisebb 

 része az állati eredetű droguákkal foglalkozik és pedig éppen olyan rendszer 

 szerint, mint a növényi droguákat tárgyaló rész. 



Minthogy a Pharmacognosis a gyógyszerek nagy számánál fogva 



