ADATOK AZ IRIS-KK LKVELÉNEK ANATÓMIÁJÁHOZ. 47 



jal és éghajlattal ; például az epidermis-sejtek tangentialis megnyúlása vagy 

 a chlorophyll jelenléte. Ez esetben azonban csupán az epidermisből ökológiai 

 tényezőkre és hatásokra következtetni, legalább is elhamarkodás volna. Rend- 

 szertani szempontból tekintetbe vehetnők az egymással rokon fajok viselkedését 

 is. Ez esetben az epidermis rendszertani szempontból sem mondható becses 

 elemnek. Ha fölületesen veszem a dolgot, egyféle típusú mindenütt a kialaku- 

 lása ; ha pedig tekintettel vagyok az aprólékos bélyegekre is, nyilvánvaló, hogy 

 (csak például említsem) az /. arenaria epidermise nem helyezhető közetlenül az 

 /. pumila mellé. Hogy pedig a rokonság itt is kifejezésre jut az epidermis- 

 ben, eléggé mutatják az /. Gueldenstaedtiana, I. snbbarbata és /. spiiria fajok. 



II. Mechanikai szöv^etrendszer. 



A mechanikai szövetek kétféle alakban jelenkeznek : 1. elkülönítve a 

 szállító elemektől és mindig a felbőr alatt, kizárólag a levél erősítésére ; 

 2. szállító elemeket kísérve, mikor különleges szerepük ezek védése, de a 

 mellett ha felbőralattiak vagy általában kerületi elhelyezésűek, erősítik a 

 levelet is. 



Az első csoportba tartozik a levélszéleken megjelenő sklerenchym-szövet. 

 A sklerenchymet De B a r y felfogásában használom, vagyis hogy prosen- 

 chymás alkotású mechanikai sejteket jelöl. S c h w e n d e n e r* az ilyen alkotású 

 sejteket »Rastzellen« néven jelöli. Ez esetben nincsen szükség megkülönböz- 

 tetésre, mivel a mechanikai sejtek itt mind prosenchymásak. Ezt az /r/s-ekre 

 jellemző marginalis sklerenchym-szövetet említi B al i k a-I v a n o w k a** is, 

 ki felbőralatti fibrilla-knak nevezi és jelenlétüket, az epidermissel való össze- 

 . függésüket és a megfásodás hiányát az Iris-ék generikus jellegeinek mondja. 

 Ezzel egyszersmind el is van mondva mindaz, a mi ezen erősítő szövetre 

 vonatkozik ; R o s s*** is említi és lényegében ugyanezeket mondja. Bővebb leírást 

 ők nem közölnek ; azonban szorosabban vizsgálva a dolgot, e mechanikai szövet 

 kialakulásában és kifejlődése fokában egy és ugyanazon levél mentén is, azután 

 a különböző fajokon különbségek vannak, sőt a levél szélének jellemző kereszt- 

 metszeti alakot ad. A hüvely szabadon maradikét szélében is más a viselkedés az 

 egyes fajokon. Általában mondható, hogy tömege és erőssége arányos a védelem 

 szükségletével ; a hüvelyben a legkisebb és leggyöngébb minden fajon és 

 levélen és azután fokozatosan nő és erősödik ; a legnagyobb terjedelmű a 

 lemez derekán, a csúcs felé azonban ismét fogy, de csak tömegben, erősségben 

 nem ; végre a két szél rostjai egyesülnek a csúcsban. A hüvelyben kétféle 

 alakban jelenik meg a sklerenchym : az /. spuria és /. variegata-n keresztmet- 

 szetben ék-alakban, az epidermis mellett jobbra-balra elnyúlva, a többieken csak 

 a szögletben. Erőssége is eltérő fajok szerint : az /. sibirica, I. Reicheiibachii, 

 I. pumila, I. variegata-n körülbelül egyenlő erősségű. Falaik nem sokkal vas- 



* Dr. S c h w e n d e n e r S. : Das niechanische Prinzip im anatomischen Bau 

 der Monokotyledonen. Leipzig. 1874. S. 3. 



** Balicka-Ivanowka: Etude etc. 

 **" H. Köss: .\natomia comparata etc. 



