48 P.AI'P DEZSŐ 



tágabbak a parenchym-sejtek falainál, maguk a sejtek kisebbek, átmetszetük 

 szögletes, üregük mindig megvan, sőt néhol sejttartalommal és chlorophyllal. 

 Az /. Ri'ichenbachii-n nagy számban kísérik oxalsavas mészkristályok, az /. are- 

 naria-n a sejtek fala erősebben vastagodott, az üreg kicsi. Az /. spuria, I. stib- 

 barbata, I. Gueldenstaedtiana, I. pseiidacorus-on üregük alig van. Az /. spiiria-n 

 elhatárolása a parenchym felé kisebb és vastagabb fald parenchymmal történik, a 

 többieken a határ éles, átmenet nincsen. A hüvely alján a két szabad szélen 

 csak az /. spuria, I. subbarbata, I. Gueldenstaedtiana-n jelenik meg erősítő 

 szövet, rostjai nem olyan erősen fejlődőitek, mint a másik gerinczszélen. 

 Az /. spuria, I. subbarbata, I. Gueldenstaedtiana, I. pseudacorus, I. síbirica-n a 

 két szél elvékonyodva messze kinyúlik és csak két sejtsorból alakul : a külső 

 és belső epidermisből. 



Az /. spiiria-n, a kinyúlt szél terjedelme az utolsó nyalábtól számítva 

 90 sejtnyi ; körülbelül feléig a két epidermis között még egy sor sklerenchym-rost 

 van ; az /. Reichenbachii, I. variegata, I. pumila-n 14^16 sejtnyire, az /. arenaria-n 

 csak néhány sejtnyire nyúlik ki a szél, mely itt tompa. Ezekben a szabad szélek- 

 ben az erősítő szövet megjelenése egy sor sklerenchym-rosttal kezdődik, melynek 

 végződése után a külső és belső epidermis közös falainak vastagsága erősít ; 

 fölfelé a hüvelyen a két szél mindinkább szélesebbé válik, a rostok nagyobb 

 tömegben jelennek meg és a lemezen hasonló alakú és fejlettségű erősítő- 

 szövet alakul, mint a minő a másik szélen van. Utóbbi helyen is mindenütt 

 erősebbekké válnak a rostok, néhol nagyobb számban is vannak. A lemezek 

 széleit az egyes fajokon összehasonlítva, azt látjuk, hogy az /. arenaria-n a szélek 

 tompák és határvonaluk félkör, az /. sibirica-n meg az /. pseudaconts-on folyto- 

 nosan keskenyedők, a többieken a szél közetlenül megvastagodik és a kereszt- 

 metszeten mintegy ormot képez. A lemezen is legnagyobb mennyiségben és erős- 

 ségben az /. spuria, I. Gueldenstaedtiana és /. síibbarbata-n jelennek meg a rostok, 

 a hol az üregük egészen eltűnik ; az áthasonító parenchym-sejtek rövid ékalak- 

 ban nyúlnak bele a sklerenchym közé. Az I . pseudacorus és /. sibirica-n aránylag 

 sokkal kevesebb a rostok száma, de erősségben alig maradnak hátrább, a paren- 

 chym-ék azonban nagyobb ; a többieknél körülbelül egyenlő fejlettségűek. Az 

 /. arenaria-n fejlettsége nem igen változik az egész levélen keresztül, az /. varie- 

 gata-n majdnem a szélekig hatol a parenchym-ék ; az /. purnila és /. Rei- 

 chenb-ichii-n is van rövidebb ék. Az egyes sejtek hatszögletes átmetszetűek és 

 típusosán prosenchymásak. Hosszuk még ugyanazon fajon is változó, a lemez 

 csúcsa felé rövidülnek ; ha faluk nem nagyon vastag, plazmatikus alkotórészeket 

 és chlorophyllt is tartalmaznak ; ha faluk nagyon vastag, csak levegő van 

 bennük és végre az üregük is eltűnhetik. Nincsenek sohasem megfásodva. 

 Szabad szemmel észrevehetően áttetszővé teszik a levélszéleket és a csúcsot. 



A szállító elemektől elkülönített mechanikai berendezésnek kell még tekin- 

 tenünk a hüvely szögletén levő erősítő szöveteket, esetleg a szöglettől jobbra- 

 balra az epidermis alatt elterülő erősítő sejteket, mely berendezésekről 

 sem Balicka-Ivanowka, sem R o s s nem emlékezik meg. Mivel a hü- 

 vely-szögletben mindenütt található egy jól kifejlődött edénynyaláb, vele sokszor 

 a mechanikai szövet összeköttetésbe kerül ; mindenesetre azonban nem tartozik 



