56 PAPP DEZSŐ 



hogy ha föltesszük azt, a mit föntebb következtettünk : hogy a mechanikai 

 szövetek kifejlődésére a külső körülmények hatása sokkal lassabban, talán 

 csak későbben érvényesül, azt mondhatnók, hogy az /. arenaria ökológiai 

 viszonyainak megváltozása óta, a típusos xerophyl viszonyok között még 

 nem töltött annyi időt, a mennyi elég lett volna ezen megfelelő xerophil 

 jellegnek a tökéletes érvényre jutására. 



III. Szállító szövetrendszer. 



E czím alá soroljuk a mestom-ot, tehát a fa- és háncsrész szállító ele- 

 meit és azonkívül a parenchym-hüvelyt, melynek sejtjei a szénhydrat-ok ve- 

 zetésére szolgálnak. A szállító elemek alkotják itt az edénynyalábok főrészét. 

 Kétféle alakban jelennek meg : tudniillik mechanikai szövetek nélkül az erek 

 végződésében és összeköttetési helyeiken, továbbá az erősítő szövetekkel 

 kapcsolatban az erek lefutásának többi részeiben. Alkotásukra nézve a nya- 

 lábok kétfélék : egyszerűek és összetettek. Egyszerű nyalábok H a b e r - 

 landt* meghatározása szerint azok, melyek vagy csak víz, vagy csak fehérje- 

 szállító elemekből alkotvák. Ilyen egyszerű nyalábok találhatók az Apogon 

 sectio-ban a hüvely alsó részén, a hol néhány háncselem van egészen körül- 

 véve stcreom-mal. Általában a nyalábok elválásánál az elvált részek mind egy- 

 szerű nyalábok ; úgy ezek, mint a nyalábvégződések és az anastomosisok 

 is csak tracheid-ekből valók. A típusos összetett edénynyaláb alkotórészei : 

 háncs, farész, sklerenchym-hüvely, belső edénynyaláb-hüvely és parenchym- 

 hüvely. Az elemek elrendeződése olyan, hogy a háncsrész mindig a levél- 

 fölület felé fordult és a fa befelé. A befelé eső oldal felel meg tehát a 

 dorsiventral levél felső oldalának. A hüvelyrész e szerint egy dorsiventral levél- 

 nek felelne meg, de a lemezen mindkét oldalon háncsrész van kifelé for- 

 dulva és ilyenformán mindkét oldal a dorsiventral levél alsó oldalának felel 

 meg, a felső pedig hiányzik. Erre figj^elmeztet R o s s is. 



A nyalábok száma rendesen arányban van a lemez szélességével ; a 

 hüvelyben kevesebb van, mint a lemezben, a hol elválások folytán ezek meg- 

 szaporodnak. Az epidermisre, illetőleg a szélességbeli kiterjedésre merőlegesen 

 helyezkednek el; kivételt teszen ez alól a hüvelyszögletben lévő nyaláb, mely 

 a lemezben is a szélességi irányban helyezkedik el, tehát háncsrészletével a 

 szél felé fordul. Ez a törekvés megvan azokban a nyalábokban is, melyek 

 belőle válnak el és szintén az úgynevezett gerincz-margo alatt feküsznek. 

 A másik szélre nézve két eset van Ross H. szerint. Ott a hol a hüvely két 

 felében páratlan számban vannak a nyalábok, ott a két szélső nyaláb össze- 

 olvadva alkotja a lemez ezen szélének marginális nyalábját ; a hol páros 

 számban vannak, ott nem olvad össze a két szélső nyaláb, hanem egymás- 

 után alkotják a másik szélben az első pár nyalábot. E fajokban összeolva- 

 dást nem találtam közetlenűl a szél alatt, hanem a nyalábok egyenként 



* Dr. H a b e r 1 :i n d t G. : Pliysiologische IMlanzenanatomic. Leipzig. 1884. 

 .Seitc 288. 



