ADATOK AZ IRIS-KK LKN'ELÉNEK ANATÓMIÁJÁHOZ. . ü3 



minden fajon a hüvelyi részben. 2. Az epidermisre merőlegesen irányuló oszlopos 

 szövet, alatta a szélesség irányában nyúlt chlorophyll-sejtek. 2. A levél- 

 szélesség iránj^ában nyúlt oszlopos szövet. Mindahárom isolateralis kifejlődésű ; 

 az első esetet is annak vehetjük, daczára hogy a hüvely egy dorsiventralis 

 levéllel homológ, illetőleg külső és belső oldala nem egyenlő értékű, mint a 

 lemez két oldala. Ez a kifejlődés az isolateralismus kezdetleges alakja. 

 Típusos szivacsparcnchym sehol sincsen. Az áthasonító szövetek mindig a 

 nekik megfelelő kerületi helyet törekesznek elfoglalni és ez legtöbbször sikerül 

 is, mert a mechanikai szövetek beljebb vonulnak ; néhol, a hol erősek a 

 felbőralatti stereom ok, az áthasonító szövet megszakítást szenved, vagy 

 a nyalábokat az epidermistől elválasztó egy sejtrétege módosul ; erősít, kevés 

 chlorophyllt tartalmaz, sőt egészen elvesztheti áthasonító jellegét. 



A hüvelyben a parenchym-sejtck alakja mindenütt ugyanaz. A levél 

 hosszirányában nyúltak, hossztengelyük közepesen kétszerese a szélességnek. 

 Átmetszetük a típusos parenchym-átmetszet, isodiametrikus. Közetlen az epider- 

 mis alatt a sejtek kisebbek, befelé nagyobbodnak, de lazább összeállásúak. 

 A külső és belső oldal sejtjei között alakban semmi különbség sincsen, csak 

 az, hogy a belső oldal sejtjei valamivel nagyobbak, nem olyan szoros össze- 

 állásúak és nincsenek annyi rétegben, mint a külső alatt, mert az üregek 

 inkább befelé terjednek. 



A lemezeket vizsgálva és összehasonlítva, két típust lehetett megálla- 

 pítani, melyek alá foglalhatók az összes fajok levelei. Az első itt megálla- 

 pított csoport jellegei ugyanazok, a melyeket Haberlandt* az áthasonító 

 rendszerről szóló alapvető dolgozatában, II. systema-jának harmadik típusáról 

 rhond. Van külön áthasonító és külön levezető szövet, az áthasonítás ter- 

 mékei közetlenül vándorolnak az előbbiből az utóbbiba. Az áthasonító szövet 

 keresztben nyúlt, a levélszínnel párvonalas sejtekből áll, melyek merőle- 

 gesek a hosszanfutó levezető szövetre, mely itt az edénynyalábokat körül- 

 vevő parenchym-hüvely alakjában van kifejlődve (9. rajz). Ezen bélyegekkel 

 jellegzett csoportba tartozik az /. variegata, I. pnmila, I. arenaria, I. Reichen- 

 bacliii. Típusosán van kifejlődve az első kettőn ; már a hüvely felső részében 

 kezdenek a sejtek tangentialisan a levél szélesség irányában ^megnyúlni és a 

 lemezen már tökéletesen kifejlődve találunk mindkét oldalon 4— 6-sejtrétegű 

 keresztpallisad-ot. Ezen belül szintén ilyen irányban nyúlt nagy sejtek követ- 

 keznek, közöttük nagy sejtközök vannak ; a sejtek alakja változatos. A 

 levélszélekben azonban szorosan vannak a tangentialisan nyúlt [_sejtek, sejt- 

 közök nincsenek, legfeljebb középen van egy színtelen réteg. A pallisad- 

 sejtek közetlenül az cpidermis alatt rövidebbek, mint beljebb,, a hol nyúltabbak 

 és alacsonyabbak, az általános alakjuk azonban megmarad. A sejtek tangentialis 

 irányban általában fölülmúlják a kétszeres szélesség terjedelmét. Az /. varie- 

 gata lemezén csak bizonyos helyeken találhatók színtelen sejtek a közép- 



* H a_^b c r 1 a n d t G. : Vergleichende Anatomic des assimilatorischen Gewebe- 

 systems der Ptlanzen. Jahrb. lür wiss. Bot. Herausg. von Dr. Pringsheim. XIII. 1881. 

 S. 74—188. 



