ADATUK AZ IKIS EK LEVELÉNEK ANATOMlAjAllüZ. 65 



hüvelyben láttunk, tudniillik keresztmetszetben isocliametrikusoknak látszanak, 

 tulajdonképpen a levél hosszában nyúltak. Itt lehetne szó tulajdonképpen 

 arról, hogy az isodiametrikus alkotás mindkét oldalon kezdetleges isolate- 

 ralismus. 



A parenchym-sejtek alkotása a rendes ; a mennyire lehetett, alkoholos 

 anyagon néztem a chlorophyll eloszlását is. A hüvelyben a belső oldalon 

 mindig kevesebb a chlorophyll, mint a külsőn, a hüvely-szögletben nincsen ; a 

 lemez későbben fejlődött széle alatt sincsen annyi chlorophyll, mint a másik, 

 a gerinczszél alatt. A lemez közepén ott, a hol nincsenek üregek, többnyire 

 van egy színtelen réteg, mely a két lemezfél látszólagos összenövési vonalának 

 felel meg ; a csúcs felé ez keskenyedik és végre eltűnik. Ott a hol üregek 

 vannak, ezeknek határán a sejtek színtelenek, hasonlóképpen a szemközti nyalá- 

 bokat elválasztó parenchym-sejtek is. Az /. Reichcnhachii parenchym-scjtjeinek 

 falán jól látható gödörkés vastagodás van. 



V. Váladéktartók. 



Minden fajra jellemző a cseranyag ; sejtekben és tömlőkben található, 

 utóbbiak csak az /. pseiidaconis-ha.n vannak. A cseres sejtek vagy nem térnek 

 el a többi parenchym-sejtektől, tehát csak tartalmilag idioblast-ok, vagy tulajdon- 

 képpen idioblast-ok, tehát alakban is eltérnek. Az cpidermis cseranyagát már 

 említettem. Általában csekél}^ mennyiségben van a cseranj^ag az /. arenaria, 

 I. Gueldenstaedtiana és /. spiiria-hdin. A cser-idioblast-ok átmetszete kör vagy 

 sokszögletes. Leggyakoribb a cseranyag a színtelen alap-parenchymban, az 

 áthasonító szövetben ; a szoros értelemben vett pallisad-ban ritka. Néha a 

 parenchym-hüvelyben. pl. az /. pumila és az /. sibirica-n, vagy a nyalábok- 

 hoz tartozó sejtekben : az /. variegata, és az /. pseudacoriisy-)íxr\. Az utóbbiban 

 található tömlők néha elágazók, a parenchymban vagj' a nyalábokhoz közel 

 elég gyakoriak; a tömlők hossza l'S— 2-9 mm. A cseranyag vas-chlorid-tól 

 megzöldül, majd barna lesz. itt utalok a bőrszövetrendszer tágyalásában említett 

 nyálkasejtekre. 



Szintén minden fajra jellemzők az oxalsavas mészkristályok. Előfordu- 

 lásuk a szövetekben kétféle : vagy elszórtan vagy hosszanti sorokban. A kristály- 

 sejtek rendesen szűkebbek, de nyúltabbak, mint a többi parenchymás sejtek. Nagy- 

 ságukmegfelel a kristály nagyságának, nincsen bennük chlorophyll. Leggyakrabban 

 találhatók a mechanikai szövetek körül, itt mindig hossz-sorokban, így a 

 szélek alatt, valamint a nyalábok körül ; gyakoriak az üregek határán, a 

 nagy sejtközöket alkotó sejtek között, de elszórva a parenchymban mindenütt 

 találhatók, néha közetlenül az epidcrmis alatt. A kristályok négyzetes átmet- 

 szetüek, rendesen úgy feküsznek, a mint R ó s s H. leírta, hogy egyik kristályéi 

 a levél fölületével párvonalas. Nagyságuk egy fajon is változó, igen nagyok 

 az /. psetidaconis-han. Alakjaikat és optikai tulajdonságaikat L a s c a u írta le. 

 Egyhajlású rendszerbeliek (P, co P co, co P) alakokkal, melyeket Strasburger* 



* Dr. E. S t r a s b u r g e r : Bot. Practicuui. S. 236. 

 Növénytani Közlemények. 1903. IL kötet, 2. füzet. 5 



