66 PAPP DEZSŐ 



is közöl az /. florentina-vó\. Az ikrek elég gyakoriak és pedig az orthopinakoid 

 szerint, fecskefarkú ikrek. Néha a nagy kristályon apró kisebb alaktalan 

 tömegek ülnek. Almasavas kristályos gömbök válnak ki az epidermisben ; az 

 /. piiinila, I. síibbarbaia-han nagyobb számban vannak. 



VII. Szellőztető rendszer. 



Már az előbbi fejezetekben volt szó az oszlopos sejtek közötti járatokról, 

 melyek az áthasonítás termékeinek bizonyos irányban való haladását elő- 

 segítik. Igazi feladatuk azonban a szellőztetés, a kipárolgás előmozdítása. E 

 rendszer háromféle alakban jelenik meg. 1. Schizogen eredetű sejtközöiti 

 járatok, melyek a pallisad és a parenchym-hüvelyhez vezető sejtek között 

 vannak ; 2. lysigen eredetű hézagok a levél közepén és 3. végre ugyanilyen 

 eredetű üregek : utóbbiak tulajdonképpen clőbbrehaiadt állapotai az előbbiek- 

 nek, a párologtató felület nagyobbítására. A sejtközötti járatok csőidomúak, 

 melyek iránya az áthasonítás termékei szállításának elve szerint alakul ; 

 ezen csőhálózat azután összefüggésben van a levél közepén lévő hézagokkal 

 vagy üregekkel. A hüvelyi részben a belső oldalon több és nagyobb járatok 

 vannak, mint a külsőn. 



Az /. pumila és /. Reichenbachii leveleiben üregeket nem találunk 

 seholsem ; típusos hézagok sincsenek, hanem a levél közepén a sejtek 

 lazábbak, nagyok a sejtközötti járatok. Az /. variegata és /. arenaria-han a 

 levélhüvely alján a nagyobb nyalábok között kisebb üregeket találunk, 

 melyek nem érik el az edénynyalábok parenchym-hüvelyét és a belső epider- 

 mist sem ; a levélhüvely magasabban fekvő részein nincsenek ilyen nagy 

 hézagok, ezek helyén lazán álló és könnyen elváló színtelen parenchym-sejtek 

 vannak. A lemezben az /. variegata-n a hézagok néha egészen eltűnnek és 

 csak egy nagyobb, kevesebb chlorophyllt tartalmazó sejtréteg jelzi őket, a 

 szélek alatt pedig egyáltalában nincsenek. Hasonlóképpen a csúcs felé is 

 kisebbednek és végre eltűnnek. 



A többi öt fajon mindenütt üregeket találunk úgy a lemezben, mint 

 a hüvelyben. Legkevésbé vannak kifejlődve az üregek az /. sibirica-han, 

 melyben több sejtréteggel vannak elválasztva a hüvelyben a belső epidermistől, 

 miért a nyalábok átmennek a belső epidermis alatti parenchymba és így ezzel 

 való összefüggésük erős. A lemezben a szélek alatt nincsenek üregek, de ott, 

 a hol vastagabb a lemez, részben megvannak. így van kifejlődve az üreg- 

 rendszer az /. subbarbata-han is, a hol néha a parenchym-hüveljdg érnek. Erő- 

 sebbek a többi három fajban. Az /. spiiria-n majd a belső epidermisig sőt 

 egészen a parenchym-hüvelyig érnek, de sűrűen vannak a nyalábok és így 

 az üregek keskenyek. Az /. Giieldenstaedtiana-han a hüvely szögletében is vannak 

 üregek, melyek az előbbi két fajban hiányzanak ; ebben nagyobbak is, úgy 

 hogy a nyalábok csak néhány parenchym-sejttel közlekednek a belső epidermis 

 fölötti parenchymmal ; hasonlóképpen a lemezben az egymással szemben 

 lévő nyalábok is néhány parenchym-sejttel vannak összekötve. Az I. pseiidacorus- 

 ban is vannak a szögletnyalábok között üregek ; a belső epidermistől általa- 



