80 • SCHILBERSZKY KÁROLY 



növekedésében visszamarad (néha még e nélkül is) : könnyen bekövetkezhetik 

 a regenerálásnak az az esete, a mikor a még fejlődőfélben levő apró hagymá- 

 nak különálló pikkelyei hónaljában szunnyadó rügyek hypertrofiás fejlődést 

 követnek és a további fejlődés folyamán önálló hagymákká alakulnak, 

 melyeket az eredeti közös tönk (lecus bulbi) összetart. Ilyenkor azonban az 

 ikerhagymák tönkjei nincsenek olyan módon összenőve, mint a fenforgó esetben, 

 hanem mondhatni, a fióktönkök az eredeti tönknek dombos kiemelkedései 

 gyanánt jelenkeznek. Az ilyen kettős hagymából is, önként érthetőleg egyen- 

 ként nőnek ki a tengelyi hagymasarjak földfeletti szárakká. Ilyen eset volt 

 az is, melyet Pogány Vazul tagtársunk Váczról küldött (1897); a vörös- 

 hagyma alapjából oldalt két egyenlőtlen nagyságú fiókhagyma törte át a 

 törzshagyma száraz és hártyás takarópikkelyeit. Ilyen képződményeket abban a 

 korban, mikor a hagyma-alakulás már kezdetét vette, a leveles szárnak tövig 

 való elmetszésével sikerült létesítenem ; az esetek többségében azonban a 

 növények elpusztultak vagy pótlósarj nőtt ki a törzshagymából, minek folytán 

 ez további növekedésnek indult ; az eredeti anyatönknek két vagy több kisebb 

 fióktönkje volt. 



A fenforgó esetre nézve tehát két csíranövény korai szöveti adhaesio-ját 

 tekintem okúi és pedig inkább a biembryo-s magban, mint esetleg két önálló 

 magcsírának fejlődés közben való nagyon korai összenövését. Még a budapesti 

 magyar kir. állami magvizsgáló állomáson működvén, a vizsgálatokra került 

 hagymamagvak között sok esetben találtam kettős csírájúakat, valamint gyakori 

 esetek voltak a maghéjakkal szövetileg összenőtt magvak is. Hogy biembryo-s 

 magból e, vagy pedig korai összenövésü két magcsírából fejlődött-e a szóban 

 forgó hagyma iker, azt utólagosan bizonyossággal megállapítani alig lehetséges ; 

 minden esetre nagyobb a valószínűség és lehetőség arra, hogy a már hely- 

 zetileg is tőszomszéd kettős csírájú magból keletkezhetett az ismertetett 

 abnormális hagyma-iker. Csakis így tudom magyarázni, hogy olyan hagyma- 

 iker keletkezzék, minőt a 18. rajzban láthatni, melyen az egyes hagymáknak 

 nagyságbeli megegyezésén kívül maga a tönk az adhaesio-nak ilyen jellemző 

 alakulását mutatja. 



2. Lomblevelek a szőlő (Vitis vinifera L.) kacscsain. Mielőtt e rend- 

 ellenes fejlődéssel foglalkoznánk, kívánatosnak tartom a szőlő kacscsának 

 morfológiai természetéről és egyúttal a szőlőhajtás alkotásáról való tájékozó- 

 dást. A hajtáson rendes körülmények között minden egyes csomón egy levél 

 és vele szemben egy kacs van, olyanformán, hogy úgy a levelek, mint 

 a kacsok a felül vagy alul levő csomóéihoz képest váltakozó helyzetűek ; 

 kacs főképpen olyan levelekkel szemközt hiányzik, a hol azt fürt helyettesíti. 



Már D. Simon Roxas Clemente* említi, hogy a kacs nem 

 egyéb, mint kifejlődetlen szőlőfürt, mely a megkívántató nedv hiánya folytán 

 nem gyarapodhatott anyagában és így virágok nem keletkeztek rajta. 



* Versuch übcr die Varietáten des Weinstockes in Andalusicn ; deutsch über- 

 setzt von Freiherrn von Maskow. Graz, 1821. Seite 63. 



