82 SCHILBERSZKY KÁROLY 



A szőlőn kétféle hajtások fejlődnek : hosszúak és rövid, hónaljiak ; a 

 hosszú hajtásokon két allevélre két sorban váltakozó lomblevelek (40-ig) 

 következnek. A legalsó 3—5 szárcsomó kacstalan, innét följebb azonban a 

 kacsok már megjelennek és mindenkor átellenesek a megfelelő levéllel ; 

 minden két kacsot viselő szárcsomóra szabályszerűen egy kacstalan követ- 

 kezik (Vitis vinifera L.), úgy hog}'- a hol két kacs közetlenül egymás után 

 található, ezek ellenkező oldalakra irányulnak. Ez azonban nem mindenkor van 

 így, mivel némelykor két kacsos csomó helyett három is következik egymás 

 után ; kivételt teszen ez alól a hajtásnak 6-ik vagy 5-ik levele is, melylyel 

 szemben a kacs hiányzik (Vitis labrusca L.) ; az amerikai szőlőfajokon (pl. Vitis 

 cordifolia Mich.) e viszonyok még kevésbé állandók. A virágzó hajtásokon 

 hasonló viszonyok vannak, csakhogy itt az alsó kacsok helyét virágzatok 

 foglalják el. 



A kacsok villásan elágazó szervek ; az elágazások helyén apró pikke- 

 lyeket láthatni, melyek kivételesen széles, normális alakú lomblevelekké alakul- 

 hatnak (20. rajz). E körülmény is egyik kétséget kizáró bizonyítéka annak, 

 hogy a kacsok tulajdonképpen átalakult szárképletek. A szőlőkacsok fölött való 

 irodalmi vitázás főképpen a körül forgott, hogy bár a kacs alaki tekintetben 

 hajtásnak felel meg, még sincsen tövén soha a jellemző allevél, a mint ez 

 egyéb esetekben lenni szokott. Erre még teratológiai példák sem ismeretesek. 

 Egyéb, főleg összehasonlító morfológiai megfigyelésekből eredő okokon kívül 

 leginkább eme körülményben látom igazolva azt, hogy a szőlőhajtást sympo- 

 dium-nak kell tekintenünk, melynek időleges csúcsrészei (t. i. a kacsok) csak- 

 hamar oldalt irányuló szártagoknak felelnek meg. Ez alapon a hajtás leveleinek 

 hónaljában levő rügy nem tekinthető rendes hónalji rügynek, hanem hónalji 

 járulékos vagy inkább mellékrügynek, minő rendes esetekben egyéb növényeken 

 (Phaseolus) is keletkezik, ha a tulajdonképpeni hónalji rügy valami okból el- 

 pusztul, sőt ezt több ízben túlságosan erős növekedés folytán is tapasztaltam. 



A mi a szőlő hajtásának az ágképződés tekintetéből való morfológiai fel- 

 épülését illeti, erre nézve az irodalomban többféle nézet jutott kifejezésre, 

 melyeket a következőkben lehet csoportosítani : 



1. Sympodiiim : St. H i 1 a i r e, R o e p e r, Braun, K ü t z i n g, Wigand, 

 W y d 1 e r. * 



2. Exlraaxillaris hajtás a közalapos (monopodialis) száron: Nágeli, 

 S c h \v e n d e n e r, W a r m i n g (részben), P c d e r s e n, Vélten. 



3. -4 szárcsúcs oszlásából eredő : P r i 1 1 i e u x, W a r m i n g (részben). 



4. .4 szár közalapos, a kacs fölfele nőtt hónalji hajtása egy mélyebben 

 levő levélnek : L e s t i d u b o i s, D u t a i 1 1 y, M a n n. 



5. A szár közalapos, a kacs hónalji képződménye a rajta (elágazásán) 

 magasabbra került pikkelynek : C a r u e 1. 



Az általánosabb és indokoltnak látszó felfogás szerint a szőlőhajtás 

 sympodiumos fejlődésű ; ez értelemben az egyes szártagok (internodium) mind- 



* Mágócsy-Dietz Sándor sokat foglalkozott a szőlőnövény morfoló- 

 giájával és ennek alapján szintén a sympodium-elmcletet támogató észleletei vannak. 



