NüVÉNYTERATOLÓGIAI KÖZLEMÉNYEK. 



83 



annyian eredetileg oldalágaknalv tekintendőlc, melyeknelc csomóin található 

 kacsok a fejlődéstani értelemben vett főtengelynek egymástól elkülönült és 

 korlátolt növekedésű ízeinek felelnek meg. Ezzel 

 szemben a szőlővesszőnek ama szártagjai, melyek- 

 nek csomóin kacsok nincsenek, a sympodium-nak 

 közbeigtatott főtengelyes ízeit teszik (21. rajz). 



Többféle fás növénynek (Ulmus, Tilia, Fagus, 

 Robinia, Gleditschia, Rhamnus cathartica stb.) saját- 

 szerű sympodiumos ágfejlődése, mely az által jön 

 létre, hogy a redukált csúcshajtás levettetik vagy 

 abortál és a csúcsrügy helyére hónalji rügy lép : 

 erősebb fokú kipárolgás (transpiratio) következmé- 

 nyének tekintendő. A levélfejlődés előrehaladtával 

 e növényeken a kipárolgás erélyesebb fokban növe- 

 kedik, mint a vizet fölvevő és továbbvezető tehet- 

 ség; ennek többi között egyik következménye az 

 új szerveknek a redukcziója, mely a csúcsrügynek 

 a redukczióját is eredményezi ; ez a csúcsrügy rend- 

 szerint levettetik, a mit az elválasztó szövetréteg 

 képződése előz meg. * Hogy a szőlőnövénynek 

 sympodiumos ágfejlődése szintén a kipárolgásnak 

 a következményeire vezethető vissza, többi között 

 bizonyítja az a körülmény, hogy sokáig tartó esős 

 időszakokban a már erősen redukált csúcshajtások 

 a szőlőn ismét új leveleket hajtanak. 



A kacsok tulajdonképpen csúcshelyzetüek ; 

 azonban a hónalji hajtás, melyet a lomblevél fej- 

 leszt, megerősödik és a virágzatot, illetve a kacsot 

 oldalt szorítja és látszólagosan folytatását képezi 

 az alanti szártagnak, a mennyiben ezzel hasonlóan 

 fejlődik ki. A szőlőhajtást tehát sympodium-nak 

 tekintem, ennek kacscsai pedig az egyes hajtások- 

 nak oldalra szorult, metamorf csúcsrészei.** A 

 kacsoknak ilj^^en sympodiumos eredete a phylogeniai 

 fejlődésnek arra a korszakára, illetőleg amaz ős- 

 növényekre vezethető vissza, a mikor a kacstalan 

 ősök valamelyike biológiai és ökológiai viszonj-ok 

 folytán eme korlátolt növekedésű metamorf szer- 

 vekké alakulóban volt. 



Ezek után a kacsokon képződött egészen 

 rendes nagyságú és alakú szőlőlevelek esetére 

 térvén át, meg kell jegyeznem, hogy a kacs- 



21. rajz. A szőlőhajtás fe- 

 épülésének vázlatos képe. 1, 

 2, 3, kacstalan szárcsomók ; 

 3 — 4 leveles szártag ; 4 — 4' 

 kacsalakú szártag; 4 — 5 leve- 

 les szártag ; 5 — 5' kacsalakú 

 szártag ; 5 — 6 leveles (kacs- 

 talan) szártag ; 6 — 7 leveles 

 szártag ; 7 — 7' kacsalakú szár- 

 tag ; 7 — 8 leveles szártag ; 



8 — 8' kacsalakú szártag. 

 A rajzon a kacsok (4', 5', 

 7', 8') korlátolt növekedésű 

 ideiglenes szárcsúcsok gya- 

 nánt jelölvék. 



* Július W lesne r: Biologie der Pflanzen. 1899. Seite 54. 

 ** A Passiflora-k kacscsai oldalhajtások, m-elyek a virággal együtt nőnek ki az 

 illető levelek hónaljából. 



• 6* 



