NÖVÉNYTERATOLÓGIAI KÖZLEMÉNYEK. 87 



téssel járó mesterfogások hatásai következtében valóságos, az illető szőlőfajra 

 vagy fajtára típusos levélalaki fejlődésben találhatók (20. rajz). 



Múgócsy-Dietz Sándor szintén a szőlőhajtásnak sympodiumos 

 fölépülését tartja indokoltnak, a mi mellett többi között szerinte az is bizonyít, 

 hogy a duzzadó friss növekedésű vesszők a .sympodium-nak megfelelő szár- 

 csomókon tördelődnek könnyebben ízekre. 



Bizonyíték e fölfogásra a szőlőn olyan gj^akori villásodás is (24. rajz). A 

 szőlővessző kacscsa helyén a szárcsomóból néha izmos hajtás nő, vagyis a kacs 

 vesszővé válik és így a termővesszőnek szánt első hajtásból kétágú venyige 

 lesz, azaz a hajtás elvillásodik. Ennek a jelenségnek oka részben a túlságos 

 tápláló és meleg esőben rejlik, valamint abban, hogy az illető tőke valamely 

 állandóan árnyékos helyen van. A villásodásnak káros hatása az, hogy az 

 ilyen elvillásodott vessző keveset vagy semmit sem terem és ültetéshez nem 

 használható. A villásodás egyes szőlőfajtáknak öröklött tulajdonsága is lehet, 

 a mikor nem gyógyítható. * E képződési mód, tapasztalásaim szerint, nagyon 

 sok esetben kisebb- vagy nagyobbfokú elszalagosodásnak (fasciato) a követ- 

 kezménye, még pedig úgy, hogy az elszalagosodás a villásodott részre is 

 kiterjed, vagy pedig csupán alatta látható. A villásodások tehát bizonyos 

 esetekben a redukglt ágképletnek megfelelő kacsnak leveles rendes hajtásokká 

 való alakulásában találják magyarázatukat. A példaképpen bemutatott villásodás 

 esetében (24. rajz) nem forog fen szalagosodás (fasciatio) ; itt a kacsnak 

 tenyészeti hajtássá fejlődése egyszerűen bő táplálkozásra vezethető vissza. 



3. Kétágú fűzéres virágzat (Plantago lanceolata L. var. altissima). 



Alig van példa a fűzéres virágzatú növények között, mely annyiféle 

 eltérést tanúsítana a rendes fejlődéstől, mint a Plantago-fajok többsége ; külö- 

 nösen a Plantago lanceolata L. ama növén3'^ek egyike, mely ilyen alakbeli 

 anomáliákban gazdag. Pénzig** ezeknek tekintél3^es számát közli, melyek 

 között az ágas fűzérről is megemlékezik (Plantago lanceolata ramosa) ;*** ilyen 

 ágas fűzérű virágzatokat rajzban is közöl De Vries,''" melyekről kísérletei 

 alapján említi, hogy eme ramosa-alaknak magról kelt ivadékai között körül- 

 belül 45—500/0 atavisztikus egyednek bizonyult. 



Eme virágzatbeli anomáliák indították M a s t e r s-t arra, hogy csoportosítsa 

 e különböző eltéréseket, melyek keretén belül azonban szintén nagy a változatos- 

 ság. ^t M a s t e r s 5 csoportját különbözteti meg az eltéréseknek, még pedig : 



1. Bractealae, midőn a füzér alsó murvalevelei egészen lomblevél-alakúak ; 



2. Roseae, midőn a lomblevél-alakú murvalevelek a tőlevelek módjára örvösen 



*Jablono\vski József; A szőlő betegségei és ellenségei. Budapest. 

 Kiadja a K. M. Természettudományi Társulat. 1895. 41. old. 

 ** Pénzig: Teratologie, II. Bánd, S. 252. 

 *** Kruidkundig Jaarboek, Gént, 1897., p. 76, 91. 

 t Die Mutationstheorie, I. Bánd, Fig. 145, 146. 

 tt Mást er s-D ammer: Pflanzenteratologie, 1886. 129—130. old. 



