94 



SZAKOSZTÁLYI ÜGYEK. 



Ismertette továbbá, hogy a bükkfa meg- 

 füUedését és további fehér-korhadását a 

 Hypoxylon coccineum Bull., Siereitni pur- 

 pureitm Pers., Bispora monilioides Corda, 

 Treiiiella fagiiiea Britz. és Schízophyllum 

 commune Fr. okozzák. Ezen kívül a mű- 

 szaki czélokra használt fán a Polyporus 

 versicolor (L.) és Polyporus hirsutus Fr. 

 okoz fehér-korhadást. 



Bükkfából készült, használatban levő 

 vasúti ászokfákon, utczaburkolati koczkán 

 stb. ezeken kívül Tuzson gyakran találta 

 a Pária vaporaria Fr. nevű gombát, 

 mely a bükkfának vörösbarna, porlékony 

 anyaggá való alakulását okozza, a mi 

 hasonlít a fának házi gomba okozta kor- 

 hadásához. A bükkfának ugyanilyen vörös 

 korhadását okozza még a Trametes mollis 

 (Sommerf.) és az ezzel közeli rokon, 

 vagy talán ugyan e fajhoz tartozó Tra- 

 metes stereoides (Fr.) is. 



6. S c h i 1 b e r s z k y Károly szak- 

 osztályi jeg3'ző jelenti a szakosztálynak, 

 a »Növénytani Közlemények* szerkesztő- 

 bizottságának ama határozatát, hog}'- a 

 mennyiben ezentúl a közlés végett be- 

 küldendő dolgozatok az egy nyomtatott 

 ívet (a rajzokat beleértve) meghaladnák, 

 a többletek kinyomatásának költségei a 

 szerzőket illetik, úgyszintén az ennek 

 megfelelő írói díjakra sem tarthatnak 

 igényt. 



A növénytani szakosztálynak 1903. 

 márczius U-iki (XCII.) ülése. 



Elnök: Klein Gyula; jegyző: S c h i 1- 

 b e r s z k y Károly. 



1. Bartal Kornél »Schoenus ferru- 

 gineus L. Szepes-megyében« czímen föl- 

 említi, hogy a Szepes-TepHcz határában 

 fekvő tőzegmocsárban 1902. július 28-án 

 találta a Schoenus ferrugineiis-t, vasly nö- 

 vény Szepes-megyéből ez ideig ismeretlen 

 volt; Magyarországon való előfordulására 

 nézve nagyon kevés adat van. Az irodalom 

 erre vonatkozólag a következőket említi: 

 N,'y.m a n »Sylloge Florae Europae« 

 1855-ben Erdélyből említi, de már az 

 1878 — 1882-ben megjelent »Conspectus 

 Florae Europae«-ben Magyarországot is 

 említi. Richter (Plantae Europae, Lipcse, 

 1890) szerint Európa bennszülött növénye. 

 Az Erdélyre és Magyarországra vonatkozó 



adatok a következők : Bauragarten 

 (Enumcratio Stirpium in magnó Principalu 

 Transsilvaniae). Fuss (Flóra Transsil- 

 vaniae excursoria) és S c h u r (Enume- 

 ratio plantarum Transsilvaniae) Erdélyből 

 közlik; azonban ezen adatokat Simonkai 

 megczáfolta (Erdély edényes flórájának 

 helyesbített foglalata, Budapest, 1886). 

 Genersich (Florae Scepusii Elenchus. 

 Leutschoviae, 1798). Schoenus nigri- 

 cans-t említ a Szepességről, de nem lehe- 

 tetlen, hogy növénye Sch. ferrugineus L. 

 S i g m u n d (Füreds Mineralquellen und 

 der Plattensee. Pest, 1837), a Balaton 

 mellékéről, R e u s s (Kwetna Slovenska. 

 Stavnic, 1853) a határon fekvő Bretislava 

 mellől, X e i 1 r e i c h (R a u s c h e r nyo- 

 mán) a Fertő mellől említi és R e u s s 

 adatát kétségbe vonja. A Balaton melléki 

 adatokat Borbás czáfolja meg és így az 

 egyedüli biztos adat a Rausche r-é. 

 Tomaschek Lemberg mellől említi és 

 így szepesi előfordulása valószínűleg e 

 termőhelylyel függ össze. 



Flatt Karolj' ezzel kapcsolatosan 

 megemlíti, hogy hazánk eme legritkább 

 sásfaját Wetschky Miksa Stankovan 

 (Árva-megye) 1899. július hónapban ta- 

 lálta. 



2. Gombocz Endre j>Az első 

 magyar növényenumeráczió Deccardtól« 

 czímű előadásában Deccard Kristóf 

 János volt soproni ev. lyceumi rector 

 (szül. 1686. október 21; megh. 1764. 

 márcz. 19. Sopronban) életét, majd »Flora 

 Semproniensis« czímű kézirati művének a 

 soproni ev. lyceum könyvtárában levő má- 

 solatát ismertette bővebben, melyet Dec- 

 card, Loev Frigyes Károlylyal 

 egyetemben írt. Deccard kiváló bota- 

 nikusa volt az akkori időknek, kinek bota- 

 nikai dolgozatában sok (1098) Sopron 

 környéki növény termőhelye van elősorolva ; 

 ezenkívül a nagy pontossággal megkülön- 

 böztetett alfajok és alakok sorában, számos 

 csak a szerző kora után fölismert és meg- 

 nevezett alfajokra, fajokra illetve alakokra 

 ismerünk, a mi Deccard-nak, mint 

 botanikusnak, kitűnő megfigyelő tehetségé- 

 ről tesz tanúságot. Deccard » Flóra 

 Semproniensis«-e különösen megérdemli a 

 figyelmet, mert a legelső — 1739 — 40- 

 ben íratott — növényenumeráczió, meljr 

 magyar embertől való és magyar föld- 

 ről szól. 



