SZAKOSZTÁLYI ÜGYEK. 



95 



I 



3. Istvánffi Gyula a) »Új 

 szőlőkárositük hazánkban* czimű tárgyról 

 tartott előadást. 



1. Istvánffi több éve tapasztalja, 

 hogy az JthypJiaUus ÍDipndicus, vagyis 

 közönséges szömörcsög-gomba mint szőlő- 

 kárositó, európai nem oltott szőlők gyö- 

 kerein élősködik, sőt később még a tőkét 

 is elpusztíthatja. A szömörcsögről eddig 

 nem volt ismeretes, hog}' élősködő mód- 

 jára is tenj'észhet és ezért e megfigye- 

 lések gyakorlati szőlészeti tekintetből is 

 nagyon lényegesek. A szömörcsög a laza 

 homokos talajban évente kétszer, május 

 végén és augusztusban jelenik meg, mi 

 szintén új adat. Zsinórszerű mycelium- 

 kötegei belenőnek a szőlőgyökérbe és azt 

 hosszában egészen keresztülfúrják, vagy 

 pedig csak a gyökérhez tapadva szívókat 

 bocsátanak a g3^ökér kéregrészébe. Leg- 

 előbb a kéreg és főleg a háncs esik áldo- 

 zatul, később a fa is elpusztul a behatoló 

 és mindenfelé szétterjedő niyceliumtól. A 

 gyökér tehát teljesen elpusztul. Istvánffi 

 előadását számos színes rajzzal és mikrosz- 

 kópos rajzzal kísérte és a mycelium- 

 zsinórok szerkezetére, a kristálygömbök 

 előfordulásán stb. vonatkozólag is új ada- 

 tokat közölt. 



2. A szömörcsögtől pusztított gyö- 

 kerekben megtalálta Istvánffi a Cocpo- 

 p}iagusvo.^y Rhizoglyphtts echiiiopus nevű 

 atkát, mely Francziaország déli részében 

 stb. nevezetes szőlőpusztító. Ezt az atkát 

 hazánkból eddig nem említették. Ez idő 

 szerint föllépése nem veszedelmes, mert 

 csak a beteg korhadó gyökerekben él. Itt 

 azonban a fát is kirágja, mit a Coepo- 

 phagiis újabb leírói, Viala és Mangin 

 nem észleltek. 



h) »A Botrytis és Monilia ellen való 

 védekezés alapvető kisérleteiről« szólván, 

 ismerteti a 'pathogen szervezetek okozta 

 növényi betegségekre vonatkozó vizsgá- 

 latait és különösen a Boirytis cinerea, 

 Monilia frnctigena és Coniolhyrinm Diplo- 

 diella spóráinak életképessége felől tájé- 

 koztat : kísérleti alapon kutatván a meleg, 

 hideg behatását és a megölésükre szük- 

 séges védekező szerek hatását, továbbá a 

 spórák kora és életképessége közti vonat- 

 kozásokat. Kiemelendő, hogy a nevezett 

 penészgombák spóráinak az erős bor- 

 deaux-i lébe (3 — 4 — oO/o) való 24 óráig 

 tartó áztatás nem árt. A gyümölcs- meg 



a szőlővédelem szempontjából ezen lén\'e- 

 ges kísérletekből kitűnt, hogy a védekező 

 szerek mennyisége és a spórák száma 

 között nevezetes összefüggés állapítható 

 meg, a mennyiben a nagyon ölő hatású- 

 nak talált calciumbisulfit hígabb, ()-5o/o-os 

 oldata a cseppjében foglalt csekély számú, 

 50 — 60 spórát könnyen öli, míg a nagyobb 

 számú spóráknak már csak egy része 

 öletik meg. Istvánffi ebből azután ki- 

 számítja egy spóra eleven súlyára — a 

 megkívántató ölő hatószer menn3áségét, a 

 miből viszont a védekező szer hígítása 

 állapítható meg, biztos élettani alapon. 

 Istvánffi ismerteti még a spcíráknak 

 rövid idő, 15 — 30 perez alatt a calcium- 

 bisulfittel elérhető megölése körüli vizs- 

 gálatait, minek alapján a védekezésnek 

 egy új fölfogása domborodik ki, melyet 

 az idő minimumra redukált, közetien spóra- 

 ölő védekezésnek nevez. Ennek veleje 

 abban van, hogy a spórák még az alatt 

 az idő alatt megölessenek, a míg a folyé- 

 kony védekező szer a növényen cseppek 

 alakjában megmarad, vagyis be nem 

 szárad. 



S c h i 1 b e r s z k y K :i r o 1 y foglal- 

 kozván a MoM27/a-spórák életképességi 

 viszonyaival, ezeknek koruk szerint való 

 csírázási viselkedésükre nézve az elő- 

 adottakkal tökéletesen egyező eredménye- 

 ket tapasztalt. A védekezésre nagyon 

 nevezetes momentumot lát a calciumbisul- 

 fittel tett kísérleti eredményekben ; nem 

 mulaszthatja el azonban, hogy ne fejezze 

 ki aggodalmát a tekintetben, hogy bárminő 

 szigorú és tudományos alapokon haladjon 

 is a laboratóriumi védekezés exact iránya, 

 a betegség természete alig nyújt bíztató 

 kilátást a monilia-betegség ellen való igazán 

 radikális védekezésre, minővel például a 

 Plasinopara vagy az Uncinula ellen ren- 

 delkezünk. Különösen aggodalmas pontja 

 a gyakorlati védekezésnek a bibék útján 

 való fertőzés, mivel a bibéket még a szo- 

 kásos gyengébb védekező szerek is meg- 

 rontják, a termésképződés rovására. Más- 

 részről a A/o«///a-spórák a fák testfölü- 

 letén kívül a talajon, a kerítéseken, épület- 

 részeken stb. rejtőznek — a szelek útján 

 távolabbról is előkerülnek — és így az 

 irtó eljárás beláthatatlan munkával meg 

 költséggel járna. 



Thaisz Lajos bemutatja a SzíZ&oco- 

 diiim rutheniciwi Bunge növényt élő virágzó 



