104 BARTAL KORNÉL 



Batizfalván (756 m) még a kajszín-baraczk is megérik, tenyészik itt továbbá 

 birsalma és diófa is, régebben még ákáczfa is zöldéit itten. 



A mi az egyes növények érési idejét illeti, arra nézve is közlök itt 

 S z n t á g h értekezéséből néhány adatot ; melyek közetlenül a Baba kör- 

 nyékére vonatkoznak : 



Árpa július 6-ikán kezd virágozni, augusztus 15-ikén aratják. 



Őszi rozs június 17-ikcn kezd virágozni, augusztus 10-ikén aratják. 



Búza június 25-ikén kezd virágozni, augusztus 15 ikén aratják. 



Szcnatakarítás július 3-ikán kezdődik, földi eper június 25-ikén, cse- 

 resznye Felkán július 23 ikán, Új -Tátrafüreden szeptember 20-ikán, vörös 

 ribizke Új -Tátrafüreden július 28-ikán, málna július 25ikén, alma október 

 20-ikán érik (vS z o n t á g h szerint). 



II. A terület növényzetének eddigi kutatói. A Baba-hegycsoportnak 

 legrégibb kutatója, kiről az irodalom, említést tesz, a késmárki születésű, később 

 nagyszalóki evang. lelkész M a u k s c h Tamás, a ki a XVIII. század végén 

 járt és botanizált e területen. Kutatásainak eredményét azonban önálló munkában 

 nem tette közé, hanem ismeretségben lévén K i t a i b e 1-lel, ezzel közölte meg- 

 figyeléseit ; K i t a i b e 1 volt az, a ki M a u k s c h adatai és gyűjteménye alapján 

 néhány adatot közölt e területről. Kitaibel munkájában, mely csak 1864-ben 

 K a n i tz kiadásában jelent meg,* nagyon sokhelyen találkozunk az egyes növények 

 termőhelyeinek elősorolásánál : in uliginosis Cottus vScepusiensibus, in rupibus 

 et subalpinis Cottus Scepusiensibus, in alpis et subalpinis Scepusii, in silvis 

 subalpinis Scepusiensibus és hasonló kitételekkel, melyek mind M a u k s c h 

 közlésén alapúinak. Már ezekből is következhetnénk arra, hogy M a u k s c h 

 járt a Baba környékén; kétségtelenné teszi azonban ezt a Daphne Cneorum 

 termőhelyeinek elősorolása között előforduló kitétel : »In monte calcinoso 

 Szmolnik Töpliciensi (Mauksch) [Kit. p. 368—369]. 



M a u k s c h után a szintén késmárki születésű orvos G e n e r s i c h 

 Sámuel tette botanikai kutatásai tárgyává Szepes-megyét, szintén a XVIII. század 

 utolsó éveibSn. Genersich Scherfel szerint Mauksch hatása alatt és 

 bíztatására kezdett botanikával, illetve növénygyűjtéssel foglalkozni és kutatá- 

 sainak eredményét az 1798-ban Lőcsén megjelent »Elenchus seu enumeratio 

 plantarum in comitatu Hungáriáé Scepusiensi eumque percurrentibus montibus 

 Carpathici sponte crescentium« czímű munkájában tette közé. E munkának 

 azonban óriási hiánya az, hogy egyrészt az egyes növénynevek mellett nem 

 közli a névszerzőt (auctor), másrészt hogy a termőhelyiek megjelölése nagyon 

 hiányos, mivel ezeket csak utólag emlékezetből jegyezte föl, a mi kitűnik a 

 lelőhelyek elősorolása után tett »me coUegisse memini« kitételből is. Gener- 

 sich herbáriumában, — melyet a bécsi k. k. naturhist. Hofmuseum-ban őriz- 

 nek, — is hiányzik az egyes növényeken a termőhely megjelölése.** 



* Pauli Kitaibelii additamcnta ad floram Hungaricain czímmel. 

 ** Scherfel: Der alteste botanische Schriftsteller Zipsens und sein Herbar. — Ann. 

 des k. u. k. naturhist. Hofmuseums. Wien. X. p. 115 — 123. 



