118 BARTAL KORNÉL 



2. A lombos erdei fák öve 780—1004 m között. Ez öv alsó részé- 

 ben fordul elő nagyobb mennyiségben Tilia ulmifolia, Popidus Iremula, 

 Acer pseudoplataniis, Betida verrucosa, Corylus Avellana, Daphne Mezereum. 

 Az említett fák közül legalacsonyabban tűnik el a Tilia nJmifolia, mely 

 850 m-en felül már alig fordul elő ; legmagasabbra emelkedik a Popidus tre- 

 tniila és Acer pseudoplataniis. Emez öv jellemző növényei közül említésre 

 méltók : Pulsatilla slavica, Diantlms httngaricus, Carditus glajtciis, Epipactis 

 rithiginosa, E. latifolia, Platanthera bifolia, Cypripeditan CalceoJus, Goodyera 

 repens, Neoltia nidiis avis, Corallorrhiza innata, Cainpanula piisilla, Scmper- 

 vivutn soboliferum, Silene infracta^ Orobanche-k csaknem kivétel nélkül , JDű/'/zw^ 

 Ctieorum. 



900—1004 m között lomblevelű fát vagy cserjét már alig találunk. Csak 

 e magasságban találtam: AJlitim fallax-ot, Adenophora liliifoliat, Pirola rotun- 

 difolia-X. P. minor-X, P. secunda-t és Primula elatior-i. 



A terület keleti részének ökológiai viszonyai eltérnek a nyugoti rész 

 viszonyaitól ; éppen ügy az északi és déli rész is eltér egymástól és így ter- 

 mészetes, hogy e különböző viszonyoknak megfelelőleg, a terület különböző 

 részeinek növényzete között is találunk különbségeket. 



A terület keleti részén nagy terjedelmű lápot találunk, míg a nyugoti 

 rész sík területe inkább száraz és így természetes, hogy a keleti rész mo- 

 csári növényeivel nyugaton nem találkozunk. Ilyen mocsári növények például 

 Menyanthes trifoliata, Cardamine pratensis var. Hayneana, Diantlms deltoi- 

 detis, Erylhraea vtdgaris var. uliginosa, Eriophoriim vaginatiim, Schoenoplectiis 

 Tabernaemonlani, Schoenus fernigineus és mások. A hegyek keleti végén 

 verőfényes, köves, száraz lejtőket találunk, míg nyugaton a hegyeket nagyobb- 

 részt erdő fedi és ez ismét különbséget idéz elő a keleti és nyugoti rész 

 növényzete között. A keleti dombok napsütötte helyein Silene Olites, Liniim 

 flavmn, Polygala major, Asperula Hnctoria, Brunella grandiflora és másokkal 

 találkozunk, míg a nyugoti rész árnyékos, nyirkos erdőtalaján ezek hiányzanak 

 és helyettük Pirola-k, Axqtiilegia, Aconitum, Scrophidaria Scopolii stb. tűnnek 

 fel. Trifoliiim rubens-i és Vincetoxicnm laxitm-ot csak a melaphirből álló 

 Zdjar-hegyen találtam. 



A hegyek északi és déli lejtőin is különbözők az ökológiai viszonyok 

 és így a növényzetük is eltér. 



A déli lejtők sokkal inkább ki vannak téve a napfénynek és így egy- 

 részt több fényt, de másrészt több meleget is kapnak, a minek következtében 

 a tülnyomó részükben erdejüktől megfosztott déli lejtők sokkal szárazabbak 

 is, mint az északi lejtők. Innen magyarázható az a körülmény, hogy a déli 

 lejtőkön inkább keskenylevelű, szőrös, hagymás, vagy gumós növényekkel 

 (Anthericum, Allium fallax, Centaurea axillaris) találkozunk és hogy e lejtőkön 

 a pázsitfűvek az uralkodók, míg az északi lejtőkön ezek kevésbé szárazak 

 és nagyobb részükben erdővel lévén borítva, az erdei növényzet egész pom- 

 pájában jut érvényre, a Gramineaceae inkább háttérbe szorulnak és helyettük 

 a kétszikű dudvák és az Orchideaceae veszik át az uralkodó szerepet. 



Általában az északi lejtőkön sokkal nagyobb fajgazdagságban jelenik 



