AZ ELSŐ MAGYAR NÖVÉNYENUMERÁCZIÓ, DECCARDTÓL. 163 



a gondolatra, hogy azok a növények, melyeknek a soproni gyümölcsös kertben 

 való tenycszésük valóságos rejtély volt előttem (Parnassia palustris L., Listera 

 ovata DC. stb.) nem-c az ő botanikai kertjének a maradványai ? Késő vén- 

 ségében is egész napokat töltött a szabadban, horman rendesen csak a késő 

 alkonyat vezette vissza. Akkor is a néptelen utczákon tért haza, nehogy 

 emberrel találkozzék. Magába zárkózott ember volt mindig : »alienus a volup- 

 tate etinm licita : risus in ore rarissimus : lucem et consortia fugiebat : in 

 contemptu apud turbam barbaram, leguleios et rabulas ; amatus tamen a 

 bonis.«* Meghalt 17ü4. márczius 19-ikén, 78 éves korában. 



D e c c a r d számos kiadott beszédein, történelmi és klasszikus munkáin 

 kívül több jelentős botanikai müvet írt. Ezek közé tartozik a W e s z p r é m i 

 ismertette »Observationes botanicae Deccardianac« (kézírat, mely valószínűleg 

 elveszett). Ezeket a megfigyeléseket különböző növényeken tette D e c c a r d és 

 rendesen a klasszikusokhoz való vonatkozásaik vannak feltüntetve. Terjedel- 

 mesebb és jelentősebb munka lehehett a mezei gazdaságról szóló 3 könyve, 

 melynek hollétét ugyancsak nem tudni és a melynek kéziratban ez volt a 

 czímc : »Rei rusticae Hungaricae Libri III. congesti indefessa industria et 

 laboré Clar. Matthiae Belli, polyhistoris quondam inter Hungaros celebcrrimi 

 et Jo. Christophori Deccardi, olim Kcctoris Sempron. Gymn. evang. aucti 

 observationibus a duumfratribus conjunctissimis, Jo. Guillelmo Deccardo 

 Med. Doct. et Jo. Christophoro Deccardo Societ. Lat. Jenensis Membro 

 honorario.« Mindenesetre kár, hogy az értékes mü, mely második részében 

 6 paragrafusban bőven ismerteti a magyarországi kerteket, orvosi kerteket, 

 a gyümölcstenyésztést, nem maradt meg az utókornak. 



Munkálkodásának legértékesebb eredménj'e bizonyára az, a melyet most, 

 mint a legelső hazai növényenumerácziót ismertetni kívánok. »A Flóra Sem- 

 proniensis t« D e c c a r d Loew Frigyes Károly társaságában állította össze, fia 

 Deccard János Vilmos pedig újabb észrevételekkel, orvosi megjegyzé- 

 sekkel bővítette ki. L o e \v ugyancsak olyan jelesen képezett botanikus volt, 

 mint Deccard. lOOO márczius 20-ikán született Sopronban és miután Halieben, 

 Jenában tanulmányait elvégezte, megszerezvén a doktori czímet, rövid soproni 

 tartózkodás után Bécsben 16 esztendeig császári oryos volt. 1738-ban visszatért 

 Sopronba, a hol minden idejét a botanikának szentelte és D e c c a r d ot a »Flora 

 Semproniensis« megírásában támogatta. Meghalt 1741-ben. Ezekből és a kéz- 

 íratnak néhány adatából egész világosan megállapítjuk, hogy a »Flora Sem- 

 proniensis« megírása 1739 ben kezdődött és 1740- ben ért véget. 



A »Flora Semproniensis« tulajdonképpen első része lett volna a 

 később megírandó »Flora Pannonica«-nak, melynek egy része Loew kéz- 

 iratai között már valószínűleg meg is volt. Ennek tökéletes befejezése minden- 

 esetre szemük előtt lebegett e buzgó botanikusoknak. Kitartásukat és az ügy 

 iránt való lelkesedésüket az a körlevél is elárulja, amelyet Loew 1739-ben 

 bocsátott ki és több helyen le is nyomatott. A levél tartalma ez : »Epistola 

 ad celeberrimos omnium regionum Botanicos, qua de Flóra Pannonica con- 



* W e s z p r c m i, U. o. 88. old. 



11* 



