168 GOMBOCZ ENDRE 



Több érdekes és ériékes megjegyzés található még az egyes növények- 

 nél, de a hiányos leírás (dlagnosis) miatt legtöbbször még közelítőleg sem 

 tudtam megállapítani, hogy tulajdonképpen mire vonatkozhatnak.* 



Lehet, hogy tudott már akkor más botanikus is ezekről az alakokról, 

 de minthogy D e c c a r d ugyancsak önállóan ismerte fel őket, kitűnő megfigyelő 

 tehetségéből mitsem vonhatunk le. 



Szól közben az egyes növényeknek a hasznáról és káráról, de az ifjabb 

 Deccard orvosi animadversioit és observatioit hiába keresnők a másolatban. 



A föntebbiekben igyekeztem megismertetni D e c c a r d-ot és művét, kiemelve 

 azt, a mi esetleg botanikusainkat nagyobb mértékben érdekelhetné. Világra 

 szóló fölfedezései nem voltak, de a mit szűk körén belül az akkori viszonyokhoz 

 képest megtehetett, azt meg is cselekedte. Hű, odaadó, lelkes és nagy képzett- 

 ségű mívelője volt a botanikának hazánkban olyan időkben, a mikor Linné 

 tudománya bizony még vajmi kevés elismerésre talált. Mint az első magyar 

 enumeráczió írója, mit magyar ember magyar területről írt, megérdemli, hogy 

 megemlékezzünk róla. Adatait, melyek úgy történelmi mint növényföldrajzi 

 tekintetből érdekesek, a »Flora Hungarica« vagy Sopron-vármegye flórájának 

 írója eredménynyel fogja használhatni. 



* Ezek közül itt közlök néhányat, talán avatottabb szem fel fogja őket ismerni. 



L 41. »Alyssum incanum, llore luteo, citrino, maiorc, foliis oblongis augustioribus 

 elegantissimum sine dubio a prioribus (t. i. A. calycinum L.) non modo sed et a 

 Clusisi Alysso minimo diversum . . . 



I. 146. (.Ajuga pyramidalis L.) . . foliis amplissimis, foliis minoribus longe' 

 lannginosis tamen profundisque crenatis. 



I. 37L (Filipendula hexapetola Gilib) petala inFerius purpurascunt. 



II. 671. ». . . inveni jam aliam similem galea, atq. calcari albicantibus ; jam 

 demo aliam ampliorem, non modo spica crassiore sed et lloribus majoribus atq. bárba 

 albicante, de purpura ctiam nonnihil participante, a prioribus recessisse, utut puncta, 

 atq. lineae saturatius purpurascentes abductae in omnibus sempcr annotatae fuerint. 



II. 672. »Eidem (t. i. Orchis ustulata L.) similem longe tamen ampliorem, 

 speciosore crassiorequc spica atq. labro ampliore, pluribusque punctis purpureis picto.« 



II. 741. »Polygonatuni L tlore odoro Clus. Hist. Pan. 203. Sequ. Caulem habét 

 striatum, non admodum inflexum, fólia prout in vulgari, alternatim circa caulem dispositi, 

 sed brevioribus spatiis, minora tamen firmiora neq. moUia ex singulis alarum sinubus 

 unus aut duo at trés flores exeunt, brevibus, magnaq. ex parte singularibus inhaerentes 

 fiediculis, majores et odoré oxyacanthae«. E mellett említi a latifolium Dcsf., vul- 

 gare Desf. és multiflorum All.-t is. 



II. 899. »Trifolium niontanum. purpureum, minus spica llosculorum crassiore, 

 summo cauli, sine pediculo, adhacrenti et quasi inter fólia maculosa latente, dcpre- 

 hendi.« A Trifolum pratense L. alakjai közt. 



U. 905. » . . in eadem plánta flores non solum candidos; sed et purpurascentes 

 in tenuissimas lacinias dissectos, odoris suavissimi lunbilico virescentc et purpuras- 

 cente, lanugine hirsuto. Inveni codem loco floribus candidis tantum ; flore dilutius 

 , rubente tantum. « A Dianthus superbus L. alatt. 



