IIOMOKPUSZTÁINK JELLEMZŐ GOMBÁIRÓL. 171 



a következők : Építed ra distachya L., Tribnhis orientális Keni.. Alkanna linc- 

 loria Taiisc/i., Diaiilltiis diittiniis Kii., Ectiinops nílhenicits M. B. slb. 



Homokpusztáinkon nemcsak ilyen jellemző virágos növények tenyésznek, 

 hanem igazi homoklakó virágtalanok is, melyeket egyebütt nem lehet találni. 

 Kizárólag a homokon nő a Cludonia cndiviaefoUa {Dicks) Fr., Peziza (Geo- 

 pyxis) arenosa Fckl., Peziza (Macropodes) ammophila Dnr. cl Monl., Peziza 

 (Cnpnlares) ftitierala CKe., HeJvella albipes Fckl. és a következő Gasteromycet-ek; 

 Tylosloma granulosiim Lév., Tylosloma volviilalnm Borsch.. Ballarrea phal- 

 loides (Dicks.) Pers., Monlagniles radiosus {Pali,) Holl., Disciseda debrece- 

 niensis (Hazsl.) Holl., Myriostoma coliforme (Dicks.) Cord., Geaslcr qitadri- 



ftdiis major {Bitxb.J Holl., Geasler Dntmmondii Berk., Geasler hiingaricns 

 Holl., Geasler pseiidoslrialiis Holl., Geasler pscudoliinbaliis Holl. Geasler 



Jloriforiiiis VüL, Geasler asper Mich. 



A homokpusztákon közönségesek, hegyvidéken rendkívül ritkák a követ- 

 kező fajok: Mycenastriim Coriinn Grav., Secolium agaricoides (Czern.) Holl., 

 Disciseda circiimscissa (B. cl C.) Holl. 



A Gasteromycet-ekhez tartozó Cyalhiis slrialns (Hitds.) és Crucibtdnm 



vnlgare Tid. sohasem került elő hazánkban az Alföldön, míg a Cyalhus Le- 



sueiirii Tul. nálunk csak a homokos Alföldről ismeretes és a Cyalhus Olla 

 Baisch gyakori az Alföldön, ritkább a hegyvidéken. 



A homokpusztáinkat jellemző gombák főképpen a Gasteromycet-ekhez 

 tartoznak. Eme gombák javarészének spórái az idő viszontagságainak makacsul 

 ellentálló szívós burokba, a peridium-ba vannak zárva, mintegy beraktározva,, 

 a honnan csak lassanként, néha évek során át szabadulhatnak ki teljesen. 

 A legkülönbféle, sokszor csodálatos berendezést látjuk c gombákon, melyek 

 mind azt czélozzák, hogy a spórák ne egyszerre, hanem apránként és időközön- 

 ként szóródjanak ki, így biztosítván részükre a fajfentartást. A laza, csaknem 

 futóhomokban tenyésző Geasler-ék. lebenyei szárazon becsukódnak, a spórákat 

 rejtő endoperidium-ra borúinak, mi által megakadályozzák száraz időben a 

 spórák kiszóródását, a mi fajfentartás szempontjából csak előnyös. Megnedve- 

 sedvén e gombák, lebenyeik kiterülnek, majd a hegyökre állanak, az endo- 

 peridium-ot fölemelik és így a peristom-on át a spórák a szabadba juthatnak. 

 Ilyen berendezésük van a sivár, laza homokon élő Geaster-fajoknak : G. Drnin- 

 mondii Berk., G. hungariciis Holl., G. floriformis Vili. Érdekes jelenség, 

 hogy e három faj lebenyei becsukódáskor Cladonia-ha, mohokba vagy fű- 

 szálakba kapaszkodnak, azokat szorosan magukba zárják és így mintegy 

 horgonyt vetve védekeznek az Alföldön uralkodó szelek, az elfúvatás vesze- 

 delme ellen. Emez apró gombácskáknak egyetlen kis szájnyílásuk van, mely 

 szintén arra való, hogy a spórák ne egyszerre szóródhassannak ki, hanem 

 hosszabb időn át légynek beraktározva. 



Egészen más berendezést találunk a Mycenaslnim Coriiim Desv. fajon, 

 melynek több mm. vastag, talpbőrszerű, rideg, gömbölyded peridium-a érett 

 korában csillagosán fölreped és így a gomba kiemelkedvén, termőhelyéről 

 leszakad, a szél játékává lesz és milliárdnyi spórái ekkor szerteszóródnak 



