172 HOLLÓS LÁSZLÓ 



a pusztán. E gomba temérdek spórát termel és így nem keli vele takaré- 

 koskodnia. 



A Boí'ista- és Disciseda- génusz szívós peridium-ából nehezen szabadul- 

 hatnak ki a spórák, éveken át is megmaradnak a burokban. Az elágazó, 

 gyapjas capiliitium is megnehezíti a spórák kihullását. 



A Baltarrea- és Montagnites- fajoknak hosszú megfásodó tönlvjük van, 

 mely a magasba emeli á kalapos gombákra emlékeztető peridium-ot. A Bal- 

 tarrea spórái a kalap felszínén vannak, gyűrűsen és csavarosán vastagodott' 

 csövecskékkel, rúgószálakkal keverve és ezek közreműködésével szóródnak szét. 

 A Montagnites kalapjának fonákán levő sarlóalakú lemezek helyettesítik a 

 rugószálakat, mert különféleképpen pöndörödnek, egymáshoz súrolódnak és így 

 a spórákat leszórják. 



Érdekes, hogy több homoklakó Gasteromyceta nemcsak nálunk, de 

 messze országok és Földrészek homokpusztáin is tenyészik. Ilyen a Battarrea 

 phalloides (Dicks.) Pers., mely eddig Eger mellől, Kecskemét, Félegyháza, 

 Budafok homokjáról került elő és ismeretes a Wolga homokpusztáiról, Dél- 

 Francziaországból, Angliából, Turkesztán, Mongolország, Afrika, Amerika meg 

 Ausztrália homokjáról is. A Montagnites radiosits (Patt.) Holt. Kecskemét 

 vidékén és a temesi homokon tenyészik, de Algir, Dél-Francziaország, Orosz- 

 ország, Uj-Seeland, Argentína, California, Texas és az ázsiai homokpuszták is 

 termőhelyei. A Myceiiastnini Coriuni Desv., Secotiiun agaricoides (Czern.) 

 Holl., nálunk gyakori homoklakók szintén mind az öt Földrész homok- 

 pusztáiról megkerültek. A Tytostoma volviilatuiii Borsch. Kecskemétről, Al- 

 ■girből és a Kara-Kum ázsiai homokpusztáról ismeretes. 



Hogy ugyanaz a faj egymástól messze eső Földrészeken tenyészik, annak 

 oka, hogy e fajok megélhetésének főfeltétele nem az éghajlattól, hanem a 

 talajtól függ és így egyező talajokon ubikvisták. 



Homokpusztáinkon sajátságos Gasteroniycet-Qk élnek, tisztán homoklakók, 

 mi által e gombatenyészet élesen eltér a hegyvidékétől és Dél-Oroszország 

 (Ukraina), meg az ázsiai homokpuszták és Észak-Afrika gombanövényzetével 

 közös tagokat mutat fel. 



Az olyan gombák, melyek a puszták mostoha viszonyaival, az aszályos, 

 forró nyárral, a perzselő homokkal tudnak daczolni és a sovány homokból 

 is táplálkozhatnak, ezek a létért folytatott nehéz küzdelemben itt is megállják 

 a heJyöket, sőt annyira hozzá szoktak a sivár homokhoz, hogy csakis itt 

 képesek megélni és így jellemzők a homokpusztákra. Ilyen tisztán homoklakó 

 gombafaj azonban csak kevés akad, de példányokban bővelkedik, termésének 

 a száma rengeteg. Ugyanazt látjuk a homoki gombáknál, a mit a homokon 

 lakó virágos növényeknél, hogy nem a fajok száma nagy, hanem a kedvezőtlen 

 viszonyokhoz simulni tudó kevésszámú fajok egyedeinek a sokasága rengeteg. 



A homokpusztáinkon élő gombák javarésze a Gasteroinycetekhez tartozik, 

 azonban Discoinycetes, Hynienomycetes is elég sok akad, sőt a hol crdőcskék 

 vannak és egy kevés televény, valamint a nedvességet visszatartó, összeálló 

 nemez képződik, ott még földalatti gombákat is találhatunk. így a pestmegyei 

 homokos erdőkből eddig 14 faj Hypogaea került elő. 



