178 IRODALMI ISMERTETŐ. 



Tuzson János : Anatómiai és mykologiai vizsgálatok a kóros és a 

 korhadó bükkfán. Mathematikai és Természettudományi Értesítő, XXI. kötet, 

 1903, 97—134. 



Tuzson a földmívelésügyi minisztérium megbizásából a közönséges 

 bükk (Fagus silvalica) fájának szerkezeti tulajdonságaira, korhadására és 

 czélszerü konzerválására vonatkozólag kiterjedt vizsgálatokat végzett. 



A bükk y>álgesztjt're« vonatkozólag kimutatja, hogy ez thyllis-ek kelet- 

 kezése és fagummi kiválasztása folytán elváltozott része a fának és olyan 

 kóros képződmény, mely a fa organikus tengelyéhez beférkőző gombák táma- 

 dása következtében keletkezik. Az álgeszttel boncztanilag azonos a fa testének 

 külsőbb részeiben keletkező sebhelyek védőszövete is. Míg azonban az álgeszt 

 úgy hosszában, mint vastagságában a fa korával növekszik, addig a külsőbb 

 fapalástok sebhelyei körül keletkező védőfa helyhez kötött képződménJ^ 

 Különösen ilyen természetűek ama sebhelyek védőövei, melyek a kipárolgási 

 vízáram szállításában résztvevő külső palástok fájától vannak körülvéve. 

 Az álgesztnek nevezett védőszövet és a külső sebhelyek védőszöv^ete 

 közötti különbség a fatörzs belső és külsőbb részeinek élettani állapotával 

 kapcsolatosak. 



E rész a fa korával növekszik és ezáltal szabálytalan határokkal ugyan, 

 de az álgeszt is növekedhetik, még pedig a törzs kisebb-nagyobb részében 

 egységesen. Ezzel ellentétben a fatörzs külső palástjaiban, a sebhelyeken 

 behatoló gombafonalak nem okozhatnak folyton növekedő védőszövetet, mert 

 a szomszédos részek, melyek a vízáram szállításában és egyáltalában az 

 anyagcserében élénken részt vesznek, akadályozzák úgy a gombafonalak, 

 mint a védőfa terjeszkedését. Ez okokból az álgeszt a törzs külső fapalástjain 

 keletkező sebhelyekkel vonatkozásba nem vihető, hanem csakis olyanokkal, 

 melyek a gombafonalakat a működésnélküli belső, szárazabb részekig vezetik. 

 Ilyen sebhelyek különösen a mélyről eredt és idővel letöredező ágak maradékai, 

 a korhadó ágcsapok. 



Ezeket az ágcsapokat a bükkfát kedvelő gombák fertőzik, korhadásnak 

 indulnak és a hypha-kat egészen a bélig vezetik. A gombafonalak behatolását 

 azután a fának álgeszt-képzése követi. 



Az álgeszt vörös barna anyaga a fát konzerválja és ez okból az álgeszt 

 fája műszaki czélokra tartósabb, mint a szíjácsfa. Ez az anyag a F r a n k 

 és T e m m e leírta és megállapította fagummi-na^k nevezhető, mely azonban 

 még. eléggé nem ismeretes. Hígított savaknak, lúgoknak, aethernek, alkoholnak 

 ellenáll, chlorsavas káliummal és sósavval digerálva színét veszti és ilyen 

 állapotban az alkohol némileg oldja. T u z s o n ' vizsgálatai szerint a ruthcnium- 

 vöröset fölveszi és sósav, hígított kénsav, kálilúg, nátronlúg és ammónia 

 többé-kevésbé ibolyaszínűvé teszik. 



Az álgeszt világosabb részei és az ezeket szegélyező sötétebb részek 

 boncztanilag abban különböznek, hogy az előbbiek thyllisekkel és fagummival 

 kevésbbé vannak kitöltve. Ezáltal e belsőbb, világosabb részek edényei a 

 fecskendő módszerrel műszaki czélokra telíthctők (impregnálhatok), az álgeszt 

 sötétebb szegélyei ellenben nem. 



