222 



Forhold til sin Alder han ledede Forhandlingerne herom ved 

 det skandinaviske Natui'forskerin0de i Ki0benhavn 1892. 



Men her skal ikke skrives en Botanikens Historie, men 

 et Mindeord over Botanikeren Joh. Lange. Og vi ville derfor 

 forlade den botaniske Forfatter og til Slutning dvsele kort 

 ved Manden, Personligheden, iiden dermed at ville sige, at 

 disse 2 Synspunkter ikke gribe ind i hinanden. Her maa 

 selvf0lgelig det subjektive i Fremstillingen trsede mere i For- 

 grunden, og paa den anden Side maa Hensyn tages til, at 

 Meddelelsen gives i et videnskabeligt Tidsskrift og derfor for 

 denne Part maa holdes indenfor snevrere Ramme. Men dette 

 Tidsskrift er Organ for Botanisk Forening, og Bot. Forening 

 staar i saa stor Taknemmelighedsgjgeld til Lange, ikke blot 

 som Leder af Foreningens Anliggender, men ogsaa for bans 

 personlige Fremtraeden ved vore Moder og Forhandlinger 

 samt Exkursioner og andre Sammenkomster, at det falder 

 naturligt at mindes ham ogsaa fra dette Synspunkt. Naar 

 man som jeg i en Rsekke af Aar har siddet i Bestyrelse 

 sammen med ham, har der vseret rig Lejlighed til at skj0nne, 

 hvor gode Betingelser han havde for at lede Bot. Forenings 

 Anliggender. Han nserede en meget levende Interesse for 

 Foreningen og S0gte paa alle Maader at gavne den efter sit 

 Skj0n; han havde et godt Greb paa at skaffe den de Sub- 

 ventioner, den ret haardt trsengte til, og det maa siges, at 

 da vi i okonomisk Henseende vare langt nede og det begyndte 

 at se lidt misligt ud, var L. den, der altid holdt Haabets 

 Fane hojt. Hans Praeterea censeo ved de adskillige Moder, 

 hvor vi i hin Tid droftede Status og Udsigterne, var: Det 

 jevner sig nok, naar vi blot arbejder stot og ikke bliver ner- 

 V0se; og Tiden gav ham jo da ogsaa til en vis Grad Medhold. 

 Han tog i Reglen roligt paa Tingene, men noget vel kraftig 

 Opposition kunde nok gjore ham lidt ivrig, vel netop fordi 

 han selv havde en hensynsfuld og behersket Maade at fore 



