107 



smaa koUeforaiede Haar, der gj0re Indtryk af at vsere Ud- 

 spilinger af Kutikula ovenover visse smaa Geller i Overhuden 

 (Fig. J). Spalteaabningerne ligge paa begge Sider, have Bi- 

 celler og ligge i Fliigt nied Overhudens Yderside (Fig. e, 

 0verst). Et (~to) Lag Palissader og et Svampvoev, dannet 

 af 3 — 4 Lag afrundede Geller. 



Det mrerkeligste ved dette Blad er imidlertid, at der i 

 Mesofyllet findes store, tyndvseggede Rum af forskjellig, uregel- 

 msessig Form (Fig. 42 a paa Tvgersnit, c,d,e (nederst) paa 

 Fladesnit). Fig. e viser, at de kunne vsere ineget lange, vqv- 

 agtige, forgrenede, og at to kunne stede op til hinanden. 

 Ogsaa paa Tvaersnit ser man ikke sjselden. at de ere vide 

 Ror, der lobe ud og ind i Mesofyllet. (Dette kan ikke ses paa 

 Fig. a). Fig. f? (Fladesnit) viser et, der stoder op til en Nerve; 

 indeni den ses et Indhold af en homogen, noget lysbrydende 

 Masse (mork paa Fig. d) med forskjellige Huller i. Dette 

 Indhold er vistnok storknet Mselkesaft, og HuUerne maa 

 kunne vaere fremkomne ved Storkningen. 



Gzapek's ') Fig. 3 og 4 (Tavle II) giver et noget lignende 

 Billede af Sekretbeholdere hos Cahjsteyia septum og Convol- 

 vidus tricolor som vor Fig. 14 af Evolvulus. dog er at mserke, 

 at i sidste Tilfaelde mangle de saakaldte „Nebenzellen", 

 o: Geller af Mesofyllet, der saeriig slutte sig til Beholderen. 

 Saadanne findes i Gzapek's naevnte Figurer. 



Loranthiis emarginatus Sw. fra St. Groix. (Se Fig. 43). 



Denne i Vestindien almindelige epifytiske Parasit er 

 anatomisk unders0gt af Hr. cand. mag. F. Kelp in Ravn, 

 der velvillig har overladt mig sine Tegninger og Optegnelser. 



Bladene ere kortstilkede, kredsrunde, mere eller mindre 

 udrandede, ret tykke, glatte og helrandede. De ere skraat 

 opadrettede og desuden noget sammenlagte med Hovedribben 

 som Axe. 



') Gzapek: Zur Kenntniss des Milchsaftsystems der Convolvulaceen. 

 (Sitzber. d. kais. Akad. Wiss. in Wien. Bd. GUI. 1894). 



