15 MOESZ G. 



Első olvasásra ez a magyarázat nem érthető, de a további 

 fejtegetésből kiderül, bogy miképen képzelte Magyar Imre az üszög 

 keletkezését. Ha a növény testébe kellő arányban kerülnek a táp- 

 anyagok, akkor ép és egészséges lisztes szem fog teremni. Ha ellen- 

 ben a tápanyagok nem a szükséges arányban kerülnek a kalászba, 

 akkor liszt helyett fekete por, üszög képződik. Mi az oka annak, 

 hogy a növénybe nem a kellő arányban kerülnek a tápanyagok? 

 Felelet: a növény „életmüszereinek" megromlása. Az életmüszerek 

 nem mások, mint a növény „szállító, szívó edényei". E.cek meg- 

 romlásának okai a következők : a gyökereknek a földi férgektől 

 való megrontása, a gabonaszár és bütykeinek hibás kinövései és 

 sérülései, a tápanyag hiánya és bősége. Az üszög fekete színe pedig 

 „hihetőleg a szénítőnek nagyobb mennyiségétől van, minthogy 

 többnyire és legnagyobb mennyiségben a kövér s újdonan trágyá- 

 zott helyeken látható az üszög, olyas helyeken pedig, hol állati és 

 plántai részek erjedeznek, a többi elemek között szénítö fejlődik ki 

 legnagyobb mennyiségben." A szerző tehát nem tudta azt, hogy a 

 növény a szenet nem a földből vagy a trágyából veszi fel, hanem 

 a levegőből. A vetőmagnak páeolását azonban ő is hasznosnak 

 mondta, egyrészt azért, mert a búzaszemre tajmdt mész és más 

 „csípős szerek" a férgeket távoltartják a magtól, másrészt azért, 

 mert ezek a szerek a földben levő tápanyagokat megváltoztatják 

 és különösen a nagyon ártalmas szénnek ártalmas hatását gyöngítik. 



Bretschneider Gáspár uradalmi tiszttartó beszélgetés 

 formájában közölte az üszögről való vélekedését. Ez az érdekes 

 cikk a „Magyar Gazda" I. évf.-ban jelent meg, 1841-ben. Címe: 

 „Beszélgetés a búza-üszögről egy gazdatiszt és egy tanulni kívánó 

 földmívelő közt." Az üszög okát a mélyszántásban találta. A mély 

 barázdába vetett mag igen „természetlen" helyzetbe kerül, miért 

 is a csírázás vagy elmarad, vagy csak későn megy végbe, a gyöke- 

 rek pedig nem jutnak elég levegőhöz és meleghez. Ennélfogva 

 egyedüli védekezésül az üszög ellen azt ajánlotta, hogy a magot 

 1 vagy legfeljebb 2 hüvelyknyi mélyre vessék a földbe. A hasz- 

 nálatos védőszereket (mész, hamu, salétrom, gálic, egérkö, ecet stb.) 

 mind haszontalanoknak mondotta. Tagadta az üszög ragadós voltát 

 is : „ ama vak hiedelem, mintha az üszög ragadós volna, vezeté sok 

 mezei gazdát illy képtelen védszerek használatára", melyek „további 

 figyelemre nem érdemesek". 



Bretsehneide r-nek ezen teljesen tudománytalan, hamis 

 okoskodása ellen a „Magyar Gazda" I. évf.-nak lapjain gróf Sza- 

 páry József (Rác-Szent-Péter) és Pehárcz János urad. 

 gazdatiszt (Bánszkidvor) állást foglaltak. Előbbi nem terjeszkedett 

 ki az üszög keletkezésének magyarázatára, de határozottan védel- 

 mére kelt a meszezésnek, amelyről azt mondta, hogy „a mész 

 jótékonysága annyira ismeretes, hogy nemcsak minden földesúr ós 

 német jobbágy, de az oláh és rác is látván a jó sikert, ritkán vet 

 mésszel el nem készített magot". Ezek után leírta saját meszezési 

 eljárását. 



