18 MOESZ <}. 



Bretschneider pártjához tartozott P r i b i 1 a Pál, aki 1844-ben 

 azt írta, hogy minél könnyebben jut a búza a szabadba, annál 

 kevésbé lesz üszögös. Nem tartotta tanácsosnak a búza elvetését 

 tengeri vagy burgonya után. A pali jobbágyok is tudták, hogy a 

 kukoricaföld üszögöt terem. 



Ellenben Gábor Ferenc, 1843-ban Bretschneider 

 véleménye ellen szólalt fel, mondván, hogy Lovrin vidékén „az 

 oláhok és rácok sekélyen szántanak, alig 3 — 4 hüvely knyire karcol- 

 ják fel földjeiket, búzájuk mégis üszögös. Ellenben a szorgalmatos 

 németek 6 — 8 hüvelyk mélyen szántott földjeiben csak igen-igen 

 ritkán mutatkozik üszög, mert ezek halálos véteknek tartanák, ha 

 magjaikat meg ne válasszák és óvszereket ne használjanak." maga 

 12 éve meszezi a búzát és üszögje sohasem volt. Ajánlotta tehát 

 a mély szántást, a vetőmag megválogatását és meszezését. 



Kapitány Sándor ( 1 843.) is a mély szántás híve. 



Ugyancsak Bretschneider és egyúttal Pehárcz ellen szólalt fel 

 Taschler Ferenc is, a szombathelyi Gazdasági Fiókegyesület 

 tagja, aki az üszög okát csak úgy vélte megtalálhatónak, ha vegy- 

 tani úton megvizsgálnák az egészséges búzaszem és az üszög alkat- 

 részeit. Ajánlotta az óvószerek használatát. 



Zsarolányi Márton Ferenc szipoly-elméletének is voltak hívei. 

 Ezek közé tartozott Sibrik Bálint, aki 1842-ben azt írta, hogy 

 35 — 40°-nyi fölmelegítéssel a szipolyokat el lehetne pusztítani. 

 A „Magyar Gazda" szerkesztője megjegyezte, hogy a tudományos 

 gazdák legnagyobb része méltán alaptalannak tekinti az üszögnek 

 szipolyoktól való származását. 



Ezen figyelmeztetés ellenére is, jó későn, még 1846-ban is 

 akadt Mártonnak védelmezője: Simonchich György, aki a 

 szipoly-elméletet figyelemre méltónak találta. Szerinte a levegőben 

 „puszta szemmel ki nem vehető, számtalan lebegenyek (robarok. 

 insecta) szállonganak, amelyek az eléggé ki nem szárított magban 

 átalakulás útján mint zsizsikek fejlődnek ki. Ezek, lehet, hogy 

 szipolyokká alakulnak át, amelyeknek üszögöt létrehozó tulajdon- 

 ságát kellene megfejteni." A pácoló-szereket jóknak mondotta,, 

 mert kiszárítják a magot és ezzel elveszik a „robarok" kifejlődé- 

 sének létfeltételeit. 



A Pehárcz-féle túltrágyázási elméletnek gyorsan akadt ellen- 

 zője. Gaál Dániel 1842-ben azt írta, hogy a trágya nem okozza 

 az üszögöt, legfeljebb elősegíti. Ezt onnan tudja, mert Hódmező- 

 vásárhely határában „az 1386 úrbéres teleknek jó, ha egy század- 

 része kap hébe-hóba valami kis trágyát", és mégis, vannak eszten- 

 dők, amikor a határt ellepi az üszög. Ajánlotta a meszezést, mert 

 10 esztendeje meszezi a vetőmagot és sohasem volt üszögje, pedig 

 a magot nem is válogatta ki. 



Hogy a közönséget az üszög természete felől való vélekedé- 

 sében, a hamis elméletek mennyire félrevezették, mutatja F. F. esete, 

 aki a „Magyar Gazda" 1844 évfolyamában az üszögről szokatlanul 

 helyes cikket írt s akinek cikkét a szerkesztőség mégis éles hangon 



