A NÖVÉNYEK GOMBAOKOZTA BETEGSÉGEIKOL 21 



a meg nem érés következtében ősszel összefanyarodáösal kezdődvén, 

 rothadással végződik. " 



Még ugyanabban az évben közli a „Magyar Gazda" Stieber 

 Ferdinánd hűbéri képviselőnek (Andricliaa) „A burgonya száraz 

 rothadásáról " írt cikkét, melyben a betegség okául a burgonyának 

 célszerűtlen elraktározását mondotta. A hiba az volt, hogy a 

 burgonyakupacokba levegő nem jutott, a burgonya ezért felmele- 

 gedett és rothadásnak indult. Ennek megakadályozása céljából a 

 kupacot szalmával letakarja és a kupac közepébe deszkákbői össze- 

 rótt négyszögletes csövet mélyesztett, melyen át a levegő bejuthat 

 a burgonya közé. Stieber szerint ez a betegség nem új, mert Heintel 

 lovag már 1812-ben, Bécsben megfigyelte. 



1844. és 1845. években eredeti magyar megfigyelések nem 

 jelentek meg. Csapó Dániel és Péterffy J ő z s e f külföldi 

 szerzők különféle nézeteit közölték a burgonya száraz rotha- 

 dásáról. 



1846-ban Eötvös Tamás (Vásárosnamény) tapasztalatai- 

 ból azt következtette, hogy a burgonyavész oka nem különös be- 

 tegség. A bajnak azonnal elejét vette, mihelyt a rothadt anya- 

 gumót elkülönítette a többitől. Azt tanácsolta, hogy a burgonyát 

 magról frissítsék fel. Még ennél is felületesebb V — l-nek cikke, 

 mely a „Magyar Gazda" 1847. évfolyamának 1. felében jelent 

 meg. Nevetségessé akarja tenni azokat, akik a burgonya beteg- 

 ségének okát valamely gombában találták s ez ellen a meszes 

 vízbe való áztatást tanácsolták. „Ennek ol vasásásakor — írta a 

 cikkíró — eszembe ötlött a csillagászróli mese, ki a holdban egy 

 nagy állatot látottnak hirdete űj messzelátó csövével, a legköze- 

 lebbi vizsgálat után pedig kisült, hogy azon holdvilági alak nem 

 egyéb volt, egy a látcsőbe csukott egérnél." A burgonyavészt rém- 

 képnek, haszontalan félelemnek jelentette ki. Orvoslásul a burgonya- 

 szüretnek idejében való megtartását ajánlotta. 



Ilyen komolytalanul írt V — 1, amikor Török János, már 

 1846-ban azt írta,^ liogy ez évben tán egész országban nincs egész- 

 séges burgonya ! És egy másik gazda, Vályi, a „Magyar Gazda" 

 1847. évi VII. évf. 1. felében a haszontalan félelmet okozó rém- 

 képről azt írta, hogy 1846-ban, „mindjárt a betakarítás után hal- 

 latszott a jajszó!" A betegség okát nem ismerte. Védekezésül az 

 ép magról való szaporítást, a vetőburgonya megválogatását és a 

 burgonyaszárak lehomlítását ajánlotta. Simon Vince tanár is 

 (1847.) a magról való szaporítást ajánlotta. Cikkének címe: „Ha 

 akarod tenn javadat, magról szerezd burgonyádat." Leírta a mag- 

 ról való szaporítás módját. Kénytelen azonban bevallani, hogy a 

 magról szaporított burgonya sem ment egészen a „ vészfoltoktól" , 

 a rothadástól. Szükséges, hogy a mag is egészséges burgonya 

 gumóból lett növényről származzon. Hazánkban 1846-ban jelent- 

 kezett a burgonyavész. 



Vidliczkay 1847-ben a burgonyavész okát a mostoha 

 kedvezőtlen időjárásban kereste. 



