28 MOESZ G. 



szerencsésebb viszonyok közt messze földre kiható áldásos tevékeny- 

 séget tudtak volna kifejteni, míg így a sivár, közömbös társadalom- 

 mal folytatott harcban megörlödtek. 



A botanikai tudományokban a vezető szerepet a pesti egye- 

 tem nyerte el. Különösen Sadler József egyetemi tanárról kell 

 megemlékeznem, mert ö már teljesen átvette a külföldi mykológu- 

 sok kutatásainak eredményeit. Tevékenysége ugyan első sorban a 

 virágos növények mezején volt elsőrangú, de el kell ismernünk, 

 hogy a mikroszkopikus növényeket sem hanyagolta el. iparkodott 

 a tudomány színvonalán maradni. Ennek igazolásául felemlítem, 

 hogy a „Magyar Plánták Szárított Gyűjteményé "-be már néhány 

 élősködő gombát is felvett és az ezen gyűjteményéhez írott „ Ma- 

 gyarázat "-ában részletes felvilágosítást nyújtott az üszög természe- 

 téről is (1824.). Ezek a magyarázatok korának tudását tükröztetik 

 vissza. Sadler elfogadta F r i e s E 1 i a s-nak, a világhírű mykoló- 

 gusnak — akit barátjának mondott (VIII. köt. 13. old.) — állás- 

 pontját. Ugyanezen „Magyarázat "-ok V. kötetének 13-ik oldalán 

 iegyzet alakjában megokolta, hogy miért adja ki a „Plánták Szárított 

 Gyűjteményében" a virágtalan növényeket is; mert: a kryptogam 

 „növevényeknek az esméretére a gazdáskodónak elkerülhetetlen 

 szüksége vagyon", főként azért, „mivel őket, mint a növevények 

 betegségeinek szűleményjeit úgy kell tekinteni, mint persenéseket ; 

 már pedig a növevények betegségeinek és ezek szüleményjeinek 

 tsak ugyan illetni kell minden mezei gazdát." ígérte, hogy a 

 gazdáknak magyar nyelven időszakonként „ Vezérlés "-t fog kiadni 

 a „lopvanősző növevényeknek" a megvizsgálására vonatkozólag. Bár 

 megtette volna! Akkor nem tévelyegtek volna gazdáink oly soká 

 olyan útvesztőkön, amelyeken útmutatás nélkül nem tudtak eligazodni. 



Sadler tanártársának, Tognio L aj o s-nak a növénypatho- 

 lógia terén szerzett érdemeiről a burgonyabetegségek során már 

 szóltam. 



A XVIII. század végén és a XIX. század elején lelkes magyar 

 tudós gazdák megpróbálkoztak magyarnyelvű gazdasági folyóii'atok 

 szerkesztésével és kiadásával is, de sajnos, ezeket a közönség nem 

 pártolta eléggé. A német mezőgazdasági munkáknak nagyobb ke- 

 letjük volt. 



A növényvédelem országos szervezéséről szó sem esett. Gróf 

 Szapáry József értekezvén „ A mezőgazda képeztetéséről " 

 (Gazdasági Tudósítások, 1840, IV, XII, 71—89. oldal), felsorolta 

 a tudományoknak egész sorát: növénytant, természettant, állattant, 

 műtant (technológia), számtant, mértant, a gazdasági építés tudo- 

 mányát és jogtant, mint olyanokat, melyeket tanítani kell, de egy 

 szóval sem említi a növényvédelmet. 



A szabadságharc és az utána következő gyászos korszak tel- 

 jesen elnémította a magyar tudományt s az csak a 60-as években 

 szólalt meg ismét. Ekkor Hazslinszky Frigyes, Kalch- 



