36 



VARGA F. 



10. A termés. A Dipsacaceák termésén a magház fala 

 redukálódott úgy, hogy az ebből fejlődött pericarpium a magnak 

 nem nyújt elegendő védelmet. Ennek a feladatát egy járulékos 

 szerv, a gallérjca (involucelltcm régebl^en calix exteriőr, Jcülső csésze, 

 Aussenhélch) vette át, amely termésburolcká fejlődik. 



A Succisa-génuszt B e c k (207.), mint már sző volt róla, a külső 

 morphologiai különbségek alapján választotta szét két génuszra, 

 amiben fontos szerepe volt a két génusz termésének, illetve azok 

 elütő, külső alakbeli tulajdonságának. Ez indított arra, hogy a 

 terméssel helyesebben annak involucellumával, amitől annak külső 

 alaki tulajdonsága függ, részletesebben foglalkozzam. A Succisa 

 iuvolucellumának szövettani vizsgálatával Cacace (6.) foglalkozott 

 a Dipsacaceae felosztásával kapcsolatban meglehetősen felületes és 

 hibás rajzok közlésével. Később mindkét génusz már kissé részle- 

 tesebb, de még mindig nem teljesen 

 kimerítő, sőt hiányos vizsgálatát 

 közli Fischer (13.), aki azzal, 

 amint mondja, a Dipsacaceae ter- 

 mészetes rendszerének pontosabb 

 megállapításához akart hozzájárulni. 



1. SucciseUa inflera. 



a) Az érett termés hurJca. Az 

 átlagosan 5 mm. hosszú, korsóalakú 

 termésen egy alsó kidomborodó hasi 

 és egy felső, nyaki részletet külön- 

 böztethetünk meg. Az involucellum 

 6. ábra. SucciseUa inflexa. Idős egész hosszában nyolcbordájú, ame- 

 involucellum bordájának k. m.-e ; lyek majdnem egyforma nagyságúak, 

 ep. = külső epidermis, /•.»•.= fekvő- amint azt Fi s ch e r (13.) is meg- 

 sejtek rétege, ny. h. = nyaláb- • • ^^ ^^^^^ ^ ^ ^^- ^^^^^^ ^égy- 

 nuvely, e. mi. = edenynyalab, <{ ='•'„ . ^ ■ -, ^-i ^ r, 

 b. p. = bordaparenchyma, p. = karelyu, kis koronába mennek at. 

 nyalábhüvelyen oelül levő paren- A nyolc borda között nyolc egyenlő 

 chyma, l. j. = lysigen járat, módon kialakult barázdát találunk. 

 b. ep = belső epidesmis, k = ^ ^^^^^^ közege tájáról készített 

 cuticula, c. dr. = calcmmoxalat , , , , • i ni i 



ggillj^g keresztmetszeten az involucellumban 



a szövetek következő elrendezésűek 

 (6. ábra). A bordák csúcsán gyakran lekopott epidermis (ep.) 

 egy kissé a hossz irányában megnyúlt sejtekből áll, amelyek- 

 nek külső falai kissé kidomborodnak. Míg ezek mérsékelten 

 megvastagodtak, addig a felületi nézetben csak nagyon gyengén 

 huUámos, radiális falak s a belső tangentiális falak vékonyak. 

 A külső tangentiális falakat nagyon vékony cuticula-réteg vonja 

 be, amelyen csak nagyon gyengén, vagy egyáltalában nem lehet a 

 leveleknél látott csíkoltságot észrevenni. Amint az epidermis a 

 barázda felé közeledik, a cuticula mind vastagaljb és vastagabb 

 lesz. A barázdában a cuticulán (k) ráncokat lehet látni és oly 

 vastag, hogy majdnem teljesen elnyomja az epidermis-sejtek bel- 



