lOTANISKA N OTIS E R 



TJTGIFNE AP 



N:o 1. «». m* sbsijs, Januari 



1857. 



INNEHALL: Anmcilan. — ORIG.-AFH.: E. Fries: Linneanska Bo- 

 tanikens Idrhallande till den nuvarande. I. — Utgifvaren: Nagra ord 

 om Spergula penlandra L. NYA SKAND. VAXTER: Colula coro- 

 nopifolia L. — Eriophorum vaginatum * opacum Bjornstr. LITT.- 

 OFVERS : Nyhan, Sylloge Flora? Europaeae. — Hisinger, Flora Fa- 

 gervikiensis. PERSONAL-NOTISER: F. Liebman.v »Js — J. Laxge. 

 — Sokande till Botan. Demonstrat. i Lund. — J. E. Zetterstedt. 

 STRODDA UNDERR.: Spridda vaxtgeogr. bidrag t. Skand. Flora. — 

 Anlhemis Cotula p. disciflora Lge. — Frons Slder. 



ANMALAN. 



1 ett land sddant som Sverige, der Botanikens idkare tiro 

 sd vidt dtskilda frdn hvarandra, der tillgdng till storre 

 Bibliotheker och samlingar endast for en ringa del star 

 oppen, der kommunikationsvdsendet ar mindre utbildadt 

 och till folje deraf beroringen de skilda botanisterna emellan 

 ar svdrare, ar behofvet of en botanisk tidskrift dfven kan- 

 barare an i andra mera lyckligt lotlade lander. Det be- 

 hbfves neml., att sd md sagas, ett gemensamt samlingsrum, 

 der botanisterna veta, att de kunna traffas och samtala, 

 ett sprdkrbr, som for andra meddelar de observationer , 

 som blifva gjorda, och som vdcker iippmarksamheten pa 

 fbrhdllanden, der endast for enade krafters bembdanden kunna 

 astadkomma det onskade resultatct, en telegraf, som spri- 

 der 4 inom fader neslandet under riittelscn om de vigtigaste 

 npptackterna inom Botanikens omrdde. — Och dessa mat 

 hafva Botaniska Notiser under de dr de verkat sokt uppnd, 

 och, vi ma tillagga, till viss grad uppndtt. De hafva neml. 

 fastare tillknutit fbreningsbandet mellan Sveriges unga bo- 

 tanister, de hafva i ej obetydlig grad spridt intrcsse for 

 "den dlskeliga vetenskapen\ de hafva bid rn git till en full- 

 stdyid'hhirckannedom omf&derneslandets vegetation och tned- 

 verkat till losningen af mdngen liten frdga inom vetenska- 

 pen. Storre och vigtigare inverkningar skulle vieserltffi 

 varit onskvdrda, men md man besiniia, att Sverigt eg* 



