14 



Vid vaxternas benamning har FOrf. noga sokt ftjlja pri- 

 oritets-lagen, till folje hvarat' Stskilliga Skandinaviska arter 

 erhallit andra namn, an dem vi aro vana att finna hos vara 

 vaniiga ftirfattare. Med fullkomligt gillande af denna grund- 

 sats, kunna vi dock ej ftir var del anse den ofverallt kon- 

 sequent genomford. Da t. ex. en vaxt en gang erhallit ett 

 namn, det ma nu vara gifvit sasom art-, underart- eller 

 varietels-namn, bor da ej delta ega prioritel framfdr alia 

 andra? Oss tyckes detta vara ett konsequent genomfoYande 

 af prioritetsprincipen. Enligt denna asigt bt>r derfdre t. ex. 

 namnet coerulea behallas pa var Europeiska Phyllodoce , 

 fmedan det ar aldre sasom artman an benamningen taxifolia 

 Salisb. Pa samma salt namnet arvensis pa Linnes Myosotis 

 scorpioides a) arvensis i stallet for det fOga karakteristiska 

 och yngre intermedia Lk. Bast ar dock att citera bada de 

 forfattare , genom hvilka vaxten erhallit sitt nuvarande namn 

 och genom en liten olikhet i beteckningssattet kunde man latt 

 uttrycka, hvad man asyftar. Sa t. ex. kunde man skrifva 

 Pulsatilla vernalis (L.) Mill., Phyllodoce coerulea (L.) Bab., 

 Chamcedaphne calyculata (L.) Mnch. (= Andromeda calyc. 

 L.), men Myosotis arvensis HofTm. (L.) o. s v. Da arterna 

 i allmanhet ar meia fasta och bestamda bland botanisterna an 

 slagtena, hvilka ofta bero pa subjektiva grunder, sa ar det 

 nOdigt att fasthalla det ursprungliga artnamnet och afven an- 

 fora dess forste gifvare; annars kan det ofta handa att man 

 — hvarpa ej saknas exempel — i bocker far se vaxter an- 

 forda med en forf.s namn, hvilken uttryckligen sdger, att 

 » vaxten ar osedd af ft>rf. », om han nemligen blott till folje 

 af sina asigter om slagtenas begi ansning for den till en annat 

 slagte; och detta kan ej undga att nastan vacka loje. 



Vi vilja nu ofverga till nagia punkter, hvaii F(5if:s fram- 

 stailning och benamningar skilja sig fran de i Skand. Florans 

 handbocker vaniiga. Arnica alpina »La?st.» (4822) kallas 

 salunda har A. angustifolia Vahl (1816), men detta ar dock 

 ett misstag, till hvilket Foif. fo'rmodligen blifvit ftirledd af 

 DC. prodr. , ty om ej Murray redan 1784 begagnat namnet 

 A. alpina (hvilket Ref. i saknad af hans arbete ej kan af- 

 gora), sa har Olin i dess Dissertat. de Arnica p. 11. redan 

 4799 under detta namn anfort den som egen art. — De 

 tvenne former af Cineraria campestris, som finnas i Skandi- 



