55 



liittcratiir-ofversigt. 



Flore de France on description des plantes qui croissent na- 

 turellement en France et en Corse, par M. Grenier et 



M. Godron. Tome Troisieme. Paris 1855, 1856. 



(Forts.) 

 Vid en anmalan af ett arbete af denna art borde i fram- 

 sta rummet framstallas Franska florans egendomliga skap- 

 lynne, sadant det i narvarande -arbete framstar, sa mycket 

 mer som Franska floran, nast det insulara Englands och de 

 peninsulara Hispaniens och Skandinaviens , ar bland de Eu- 

 ropeiska storre floromradena den mest naturligt begransade, 

 it tvenne sidor af haf, i sodem af Pyreneerna och Sjoal- 

 perna. Endast i nordost ar gransen svafvande, sa att ofta 

 samma vaxtstalle i Jura och Elsas (ehuru under olika be- 

 namning) upptages bade i Tyska och Franska flororna. Frank- 

 rike erbjod under den Napoleontiska tiden det mest slaende 

 bevis pa olampligheten af politiska granser for en flora, 

 hvilka utvidgades hvarje ar, sa att sista Supplementbandet 

 till Decandolles Flore Francaise afven upptog hela Piemonts, 

 Belgiens, Hollands o. s. v. floror. Forfattarne hafva ater- 

 gatt till Frankrikes naturliga granser — och rakna icke ens 

 Corsica (som egentligen tillhor Italiens) till den egentliga 

 Franska floran (se titeln). Deremot sakna vi de undenEn- 

 gelsk spira lydande Normandiska oarne, men detta inverkar 

 icke pa framstallningen , da deras vegetation fullkomligt of- 

 verensstammer med den narliggande Franska kustens. Vi 

 erinra oss ej mer an en enda, for dem egendomlig, art, neml. 

 Centaurea Isnardi L. , hvilken Decandolle formodar ned- 

 stamma fran C. aspera. Franska floran blir sa begransad 

 sannolikt den rikaste, liksom Englands den fattigaste, af alia 

 de storre naturliga florgebiet, hvaruti Europa fordelas, sa 

 val genom de tvenne olika haf, som skolja dess strander, 

 som genom Auvergnes och Dauphines egendomliga geognosti- 

 ska bildning. Fordelas Europas lagland i trenne storre geo- 

 grafiska balten , som bast torde utstaka griinserna for sbdra, 

 mellersta och norra Europas vegetation, nemligen Kornets x 

 Vinrankans och Olivens, tillhor Frankrike val hufvudsak- 

 ligen den medlersta, men under den forstnamnda fall a nord- 

 vestra, under den sednare Medelhafs-provinserna. Frank- 

 rike erbjuder derfor en fullkomlig jemnvigt emellan den syd- 

 och nord-europeiska vegetationen, vida mer an Tyskland. 

 Manga i Skandinavien inhemska vaxter, som saknas i Tysk- 

 land forekomma i Frankrike, sa val langs vesterhafvet t. ex. 

 Silene maritime!, Conopodium denudation, som pa Pyrene- 



