68 



att anmarka*). Af mera intresse for Svenska Botanister 

 synes oss fortjena anmarkas, att Atriplex crassifolia, forst 

 urskild som Europeisk i Sverige, forekommer spridd, langs 

 bade oceanens och medelhafvets kuster; att var Rumex obtusi- 

 folius ej finnes i Frankrike **) ; att Rumex domesticus der- 

 emot odlas och i Jura forekommer som forvildad (namnet, 

 som af Prof. Wahlenberg hogeligen klandrades , blir derigenom 

 ganska lampligt) ; att af Euphorbia forekomma ej mindre an 

 47 val skilda arter, da egentliga Tyskland bar 26, S. Sve- 

 rige blott 6, medlersta 2 och endast en hinner polcirkeln. 

 Men annu sydligare tilltager bade slagt- och artantalet i 

 annu storre proportion, sa att man nastan maste fortvifla 

 om bestamningen af denna synnerligen svara familj. Vidare, 

 att blott Uhnus montana och campestris i Frankrike aro 

 e^entligen inhemska, men Ulmus efu-sa, som ett mera ost- 

 ligt trad, forekommer blott "plante de long des chemins 

 etc.", att slagtet Qvercus har 12 arter, hvilket dock ar vida 

 mindre an Italien och Spanien. Slagtet Salix behandlas i 

 likhet med de bos oss antagna asigter; ofverensstammelsen i 

 for bada landerna gemensamma arter ar anmarkningsvard. 

 Af Allium upptagas 37 arte*; bland dessa aro dock flera en- 

 dast odlade, andra tvifvelaktiga t. ex. Allium complana- 

 tum, hvilken visserligen icke ar skild fran Allium oleraceum; 

 deremot saknas Gagea minima och spaihacea. Af Nar- 

 cissi forekomma 20 arter, utom flera hybriditeter , anda till 

 tredje och fjerde led; afven sa bland Orchiderna, hvilka man 

 hittills icke trott bora raknas till vagm. Sparganium affine 

 forenas med natans, men Ruppia brachypus upptages som 

 egen art. Denna, endast fran Toulon angifna, ar i Sverige 

 redan antydd af Wahlenberg och nu urskild af svenska florans 



*) Betula verrucosa benSmnes alba och, ehuru Hen glattn formen ratte- 

 ligen antages sasom hufvudart, bibehalles f6r den namnet B. pubescens. 

 Skall namnet alba bibehallas for nagon, ar den B. pubescens glabra _, 

 ty 1) ar den den allmannaste i vara skogar och enda i fjalltrakter 

 forekommande; 2) 3r det denna, och ej verrucosa _, som har den hvita 

 barken, hvaraf namnet; 3) finnes i alia Lmnes diagnoser intet ord, 

 som hantyder pa B. verrucosa j utan blott pa B. glutinosa t. ex. 

 foliis ovatis serratis. Men da del sakert blir en stridsfraga, sa lange 

 vetenskapen varar, om de aro skilda arter eller icke, ar bast att behSlla 

 namnet B. alba endast i denna colled iva mening. 



**) Forfattarne benamna Rumex divaricalus Rumex Friesii, en- 

 dast p§ grund deraf att Linne" i Spec. Plant, till sin art citerar ett 

 synonym af Tilli, som tillhor B. pulcher, men da" Linne sjelf Ofver- 

 flyttar delta synonym fran sin art (Mant. II. p. 369) till pulcher be- 

 visar ju detta raka motsatsen. For dfrigt 5r denna art Huntings och 

 alia aldre fdifattares Lapalhum folio obtuso. 



