77 



lankandet af snarlika ftiremal, med det ofullkomlisaste till 

 utgangspunkt i motsats mot Linne. 



Det mest genomgripande i Linnes reformation var onek- 

 ligen den af honom faststallda terniinologien , principerna for 

 namngifning och den speciella Bolanikens konsti ukiion. Lin- 

 nes ododliga ftjrtjenster i dessa afseenden erkannas af alia, 

 ehuru man allt mer och mer soker frigOra sig for princi- 

 perna for nomenklaturen *j; men att det 8r en orattvisa, att 

 i Linne endast se »/e grand reformateur de la nomencla- 

 ture*, skola vi i ett foljande stycke soka visa. Linneanska 

 terminologien Sr till sina vasendtliga delar bibehallen ofo'r- 

 Sndrad (vissa Sndringar t. ex. af benamningen corolla mo- 

 nopetala hafva af morfologiska grunder varit nodviindiga), 

 men den har blifvit ansenligen utvidgad , hvilket var ound- 

 gangligt, synnerligast bland Kryptogamerna, vid ett narmare 

 studium. Olyckligtvis hafva likval deras o!ika familjer van- 

 ligen blifvit isoleradt bearbetade, hvarigcnom de afsondrats 

 fran det hela sasom sjelfstandiga disciplines , och samuia sak 

 har i olika familjer erhallit olika benamningar. For veten- 

 skapens konstruktion hafva icke heller nagra mera genom- 

 gripande principer blifvit framstallda. Man antager vanligen 

 att slagt- och artbegreppen nu tagas i inskranktare mening 

 an af Linne; och detta giiller visserligen om slagt begreppet, 

 men knappast om artbegreppet hvad flertalet betriiffar; ty 

 det nogare urskiljandet af arter, som Lini.e forenade. grun- 

 dar sig pa undersokningar, hvilka om de af Linne varit 

 kanda, skulle ledt honom till samma resultat. I flera fall 

 3r samtiden i detta afseende strangare iin Linne, hvaifoie 

 ock flera Linneanska arter blifvit reducerade. Artbegreppet, 

 sasom det enklaste, af naturen faststallda , har i alia tider 

 varit detsumma , men vid tillampningen har man alltid fdr— 



*) Hade 1815, d& Lepigonum bildades, n5gon foreslagit n§got sS 

 rakt stridande mot Linneanska grundsalserna (Phil. Bot. §. 224) som 

 Spergularia_, skulle det mdtt allmant ogillande, liksom Snnu af alia, 

 som nitalska for nomenklaturens renhet. SSdana (» Balanitis indiyna» 

 L.) namn blifva utom dess alitid onktiga genom nya arters tillkomst 

 uch aro derfore endast lampliga som benamningar pS underslagten, 

 hvarfdre vi hanftira till Lepigonum Spergularta som underslSgte, for 

 de arter, som likna Spergulay de som likna Alsine till Alsinelhij 

 Mollugo till Molluginaria och Paronychia till Paronychiclla. 



