80 



dragee, det omvandt bredt aggrunda axet, de utdraget 

 triangulara axfjallen och den helt roda, glansande ullen. Moj- 

 ligen sammanfattas denna art uti den E. Charnissonis, som 

 narmare horer till E. capitatum , och visar saledes annu 

 tydligare, att detla namn ej langre bor bibehallas. 



6. E. russeolum Fr. (Nov. Mant. III. p. 67): culmis 

 solitariis, stolones plus minus repentes emittentibus; spica 

 virginea oblongo-elliptica; squamis triangulari-ovatis, latitu- 

 dine basis triplo longioribus, pellucide scariosis, medio opa- 

 cis; antheris linearibus filamentis 6-plo brevioribus; spica 

 lanigera angusta , obovata , rubella. 



E. vaginatum £ medium Laest. loc. parall. 1. c. (p. p.) E. Cha- 

 missonis Fr. Mant- II. p. 1. — E. russeolum Fr. Hn. Nyl. 1. c. 

 p. 9. Anderss. Cyp. Tab. II. f. 32. Nyl. 1. c. t. 1. 



Herb. Norm. III. 67. 



FOrekommer i karr uti Tornea Lappmark (Laestadius, 

 BjOrnstrOm et Fristedt). — Goda exemplar af denna art har 

 jag dessutom sett (Van New-Foundland. 



Rotknippen fran rotstocken, af mjuka , ljusa fibrer; rot- 

 skott bagformiga, nastan alltid sterila. Stra ensamt, spens- 

 ligt, fOrst fingerhogt, sedan fotlangt och derutofver, med 

 sista straleden 3 ganger langre an den fdiegaende, nedtill 

 omgifvet af fa bladbarande, upptill af 2 bladlosa shdor, 

 kantigt trinda och farade. De nedersta slidorna ljusa, hinn- 

 aktiga utan natfibrer i kanterna, de ofre smaningom vidgade 

 och i spetsen natadriga, ytteist grahinniga. Bladen langa, 

 mjuka, glatta, sylformigt trinda, upptill plattade. Ax agg- 

 rundt-aflangt eller nastan elliptiskt (nara nog som hos E. 

 vaginatum), 4 — 5 lin. l£ngt. Fjall aggrunda med nagot 

 bojda sidor, 3 ganger langre an basens bredd, genomskin- 

 liga och hvitaktiga, vid medelnerven blygratt-opaca, de yt- 

 tre trubbiga, de inre i jemn proportion afsmainande och till- 

 spetsade. Standarknappaine jemnbreda med aftrubbade an- 

 dar, 6 ganger kortare an strangarne. Ullen rostrod, foga 

 glansande, plymlikt uppstaende, vid basen mycket samman- 

 dragen. 



Ehuru denna art genom sin rotskottbildning och deraf 

 foljande mera fristaende stran tyckes hora narmast intill E. 

 capitatum , ar den i sjelfva verket, saval genom det slan- 

 kiga street (med anledning hvaraf Fries yttrar: »quod E. 



