IIS 



skares fo'renade krafter. Ty dess utmlirktaste vaxtalster 

 tillhtira vatlnen, skogskarren o. d. lokaler, der de svarligen 

 utan sarskild anvisning kunna finnas af en resande Botanist. 

 Endast vissa punkter sasom Femsjtf, WexiO, Fryeled, Jon- 

 koping och Mag. Scheutz' tiemtrakt Sjtfsas iiro noggrannare 

 undersOkta. Del ar egent!igen htjglandet (Jonko'ping och 

 Kronobergs Ian) som ftfieter de storre olikheterna i vegeta- 

 tionens lynne; kuststrackan eller Ka!mar liin har visserligen 

 en aitrikare flora, men dess vegetation ulgOr en oafbruien 

 fortsattnins; och (Oreningslank mellan den Skanskt-Blekinaska 

 och Ostgotha-Sodermanlandska, ehuru afven hit nedstiga 

 nSgra, Bstra Smaland.ska hflglandet egeniligen tillhorande, 

 viixter sasom Thesium, Potentilla incana o. s. v. Det 

 mest eaendomliaa for Smalandska ho'dandet ar, att har sak- 

 nas eller blifva hfigst sallsynta ett stort antal vaster, som 

 aro gemensamma for Skane och OstergOthland, ja Malardalens 

 slattland. Htijden ofver hafvet ar icke sa" betydlig, att derv 

 erbjuder tillracklig fOrklaring>grund , utan ar den snarast att 

 soka uti jordbildningen. Alia Ofvergangstrakter saknas och 

 egentliga alluvialbildningar finnas icke heller. Alfven bestar 

 af dels i ytan elier nara densamma liagande gneis med ett 

 lager af sand (eller ofta groft grus sSsom vid Femsjtf), men 

 annu sterilare blifva en del trakier i Jonkopings Ian, der 

 alfven ar fin mosand, ofta rod af jernoxid. Leran ar ganska 

 sallsvnt och endast pa ett och annat stalle finnes nagon ur- 

 kalk. Denna enformighet i jordbildningen jVmte faltigdom pa" 

 humus ar tvifvelsutan grunden till vegetationens artfattighet 

 vesterledes; ty i Ostliga delen, der bergen blifva hOgre och 

 en sttirre humusrikedom samlat sig i dalarne sasom i Ostra, 

 Konaa harader, ar vegetationen rikare och yppigare. Det 

 synes som Nissa- och Lagadalarne ledo af en forntida sand- 

 tifversvamning, ty emot vanliga fOrhallanden ar jorden har 

 ofruktbarare i laglandet och bordigare i de hogre bergs- 

 trakteina. Da fran Smaland stitfmmar utga i alia riktningar, 

 har all alluvialbildning jemte stdrre bordighet nedlaggt sig pa 

 pereferien, endast vesterut Ofvergar den Smalandska mager- 

 heten till det tillgransande Halland. I ingen Svensk pro- 

 vins framtrader derfore skillnaden emellan Sveriges Ostliga 

 och vestliga vegetation sa skarp som inom Smaland. Det 

 var ock har som jag 1848 forst anmarkto och i tillagget 



