A BERLINI UJ BOTANIKAI KERT ÉS INTÉZET 23 



Mindeme érdekes és gyönyörűen telepített osztályokat külön, 

 behatóan ismertetnem igen messze vezetne; épen ezért csupán a 

 kert egy-két részletébe kisérlek meg rövid bepillantást nyújtani. 



A mint a kert beosztásának rövid vázolásából is kitűnt, a 

 kert telepitésében általában az az elv nyilvánult meg, hogy a 

 növénykert czélját nem csu!)án az képezi, hogy benne a növé- 

 nyek valamely systema szerint legyenek elrendezve, hanem hogy 

 más tudományos és gyakorlati szempontok is kifejezésre jus- 

 sanak a csoportosításban. Ez az elv a berhni kertben valóban 

 igen szépen kifejezésre jut és teljes mértékben érvényesül ered- 

 ményeiben is. 



Engler növényföldrajzi irányzatával kapcsolatosan a kert- 

 nek legnevezetesebb része, annak növényföldrajzi osztálya, a 

 mely kisebb részieleiben is a legtermészetesebb csoportosítás 

 szem előtt tartása mellett van telepítve és különösen igyekeztek 

 a florisztikai munkában rendesen kifejezésre jutó ama törekvést, 

 hogy az egyes flórák a politikai határokhoz kapcsoltassanak, 

 lehetőleg kiküszöbölni. így pl. nem Bajorországról, Tirolról és 

 Svájczról, stb., hanem az Alpesek előterületéről, az északi 

 mészkő-Alpesekről és a délkeleti dolomithegyekröl stb. van szó. 



A rendelkezésre álló nagy terület, a kert kedvező fekvése 

 és alakulata és természetesen a kellő anyagi eszközök segítsé- 

 gével az egyes geográfiai területek magassági és más tagoltsága 

 oly gonddal van megalkotva, l)Ogy valóban a természetben tényleg 

 meglevő viszonyok számos analógiájával találkozunk e részben. 



A növényföldrajzi osztály számos részre oszlik; ilyenek az 

 Eszakamerikának, Ázsia mérsékelt övének, Afrika déli részének 

 növényzetét, — továbbá Közép- és Észak-Európának, az Alpesek 

 lánczolatának stb. flóráját bemutató csoportok és még mások. 

 Sajnos, a téli időszakban tartózkodván ott, csak a fás növénye- 

 ket és a táblákat láthattam, azonban ezekből, valamint főként 

 az Engler vezető füzeteiből is áttekinthettem a csoportokat. 

 Talán legjelentékenyebb két csoportját képezik a növénygeografiai 

 résznek az északamerikai és az Alpesek és környezetükre vonat- 

 kozó csoportok. Az északamerikai feloszlik: Északamerika szub- 

 arktikus, atlantikus és pacifikus területére. A szubartikus terület 

 Európa és Ázsia szubartikus flórájának is számos alakját tartal- 

 mazza, mint pl. Juniperus communis, Botrychium virgatum, Ne- 

 phrodium spinulosum, Dryopteris polypodioides^ Cystopteris fragilis, 

 Woodsia ilvensis, Linnaea borealis, Ledum palustre, Arcto- 

 staphylos uva ursi, Vaccinium vitis idaea és V. oxycoecos, Drosera 

 rotundifolia, Empjetrum nigrum, Alnus incana, Betula nana, Rihes 

 rubrum, Artemisia vulgáris, Solidago elongata, Equisetum silva- 

 tieum, Adoxa moschatellina, Gnaphalium norvegicum , Aira 

 caespitosa, Parnassia palustris, Ruhus chamaemorus, Cornus 

 suecica stb. Ezeken kívül természetesen számos typikus amerikai 

 fajt, mint Cornus canadensis, Populus halsamifera, Rihes Hudso- 

 nianum, Pinus Bayiksiana, Ledum groenlandicwm, Rhododendron 



