B4 SZAKOSZTÁLYI ÜGYEK 



2. Györffy István „A Dicranum Sendtneri hazai előfordulásairól'^ 

 czímü dolgozatát T u z s o n János terjeszti elö. 



3. Rapaics Raymund A sisakvirágnemzetség növény földrajza" czí- 

 men az Aconitum-ok elterjedésével foglalkozik fejlődés történeti szempontból. 

 Kiemeli, hogy az Aconitum jellemző sarki- harmadkori ílóraelem és hogy 

 fajai többnyire úgynevezett földrajzi fajok. 



Az előadáshoz hozzászólnak : Tuzson János és Mágocsy-Dietz 

 Sándor. 



4. A szakosztályi ügyek során jegyző jelentést tesz a debreczeni 

 Diószegi-Fazekas ünnepélyről, a melyen Mágocsy-Dietz Sán- 

 dorral egyetemben képviselte a K. M. Termtud. Társulatot és a Társulat 

 választmányának megbízásából koszorút tett az emlékmű alapzatára. 



Jegyző előterjesztést tesz a Növ. Közi. következő évfolyamának 

 nyomtatása ügyében, mely szerint a szerk. bizottság a legkedvezőbb ajánlat- 

 tevő Hornyánszk y-nyomda mellett foglal állást. 



Filarszky Nándor indítványára a szakosztály elhatározza, hogy 

 ezentúl néhány nappal az ülések előtt njomtatott meghívók küldetnek a 

 szakosztály fővárosi tagjainak. 



A növénytani szakosztály 1907 deczember 11-én tartott CXXXIV. 



ülésének jegyzökönve. 



Elnök: Klein Gyula. Jegyző : Tuzson János. 



1. Ernyey József: Orvos-botanikai kertjeink a XVIII. sz. elején. 

 A hazai természettudományi mozgalmak történetének homályos részletei 

 közé tartozik H e i n d e 1 Ferdinánd pozsonyi botanikus működése. Életé- 

 ről Haberle és Kanitz nyomain csak annyit tudunk, hogy 1651-ben 

 kiadta volt füvészkertjének katalógusát. Maga a katalógus mint nyomtatvány 

 a hazai bibliographiában ismeretlen, tartalmáról az irodalomban semmi adat. 



Előadó kimutatja, hogy a kérdéses katalógus egy példánya W i n t e r 1 

 birtokában volt 1784-ben, egy másikról B é 1 Mátyás emlékszik meg, sőt kéz- 

 iratban maradt munkája (De re rustica hungarorum) kivonatát is adja. Ezzel 

 kapcsolatban B é 1 felemlíti az 1720-as évében működő botanikai kerteket ; 

 Sopron, Beszterczebánya, Lőcse és Eperjes városokban, de tulajdonosait 

 nem említi. 



Előadó levéltári kutatások és irodalmi emlékek alapján kimutatja, hogy a 

 soproni 1709-től, G e n s e 1-től kezdve működött az ifjabb D e c c a r d haláláig. 



Az eperjesit hihetőleg Paterson alapította 1630 táján, folytatták 

 R a y m a n, majd V i 1 1 i c h i u s gyógyszerészek és R a y m a n orvos 1770-ig. 



A beszterczebányait már Lippay érsek kezdte 1658-ban. Üjból fel- 

 éledt Moller és Herrman működése alatt 1703— 1761-ig. 



A lőcsei kertre vonatkozólag minden adat hiányzik. 



Részletes leírások hiányában a kertek terjedelméről, tudományos 

 értékéről alig szólhatunk. Általában elfogadhatjuk a tapasztalt B é 1 abbeli 

 nézetét, hogy kertjeink a hasonló külföldi intézetek színvonalán állottak, 

 mert azt látjuk, hogy tudományos megfigyelések mellett vadon nőtt növények, 

 valamint exoticumok kultúrájával, illetve honosításával foglalkoztak. Végül a 

 XVIII. sz. természetkutató társaságok alapításával való törekvéseiről szólt. 



