SZAKOSZTÁLYI ÜGYEK 35 



2. K ü m m e r 1 e J. Béla és N y á r á d j-- E. Gyula: „Adatok a magyar- 

 horvát tengerpart, Isztria és Dalmáczjx flórájához"' czímü dolgozatot K ü m- 

 merle J. B. terjeszti elö. A dolgozat beszámol az 1906. év április havában 

 a czimben megjelölt vidékekre tett kirándulások eredményeiről, melyek 

 közül a Magyarország flórájából eddig nem ismert Cytisus spinescens jabla- 

 naci és a Hesperis glutinosa porto-ré-i előfordulása az érdekesebbek. 



3. Szurák János: „Adatok Észak-Magyarország [moha-flórájához, 

 tekintettel azok oekologiai viszonyaira' czímmel ismerteti a Löcse-Lublói- 

 hegység moháit, kiterjeszkedve azok tenyészeti viszonyaira is. 



4. T u z s o n János „A magyar flóra néhány növényéről' czímmel 

 legelőbb ismerteti az Asperula orientális Boiss. et Hoheu. és a Poten- 

 tilla rupestris L. var. gracilis előfordulását Izbék (Pest m.) felett. Az utóbbikap- 

 csán megemlékezik a Nemzeti Múzeum herbáriumának a Domugledről (Herkules- 

 fürdő) származó P. rupestris példányáról, melyet a P. rupestris L. var. 

 mollis A. et G. (P. mollis Panó.) igen közeli rokonának, vagy evvel egye- 

 síthetönek tart. 



Bemutatja a Cirsium canum y, oleraceum hyhriáeknek Vihnyéröl szár- 

 mazó gazdag sorozatát, melyeknek nagy változatosságát a M e n d e 1- 

 féle törvény alapján a domináló tulajdonságoknak az első nemzedékben való 

 jelenlétével, a későbbi nemzedékben pedig a recessiv sajátságok kiütésével 

 magyarázza meg. A hybridek morfológiai visszonyai szerint mindennemű 

 elnevezés alaptalan. 



Szintén vihnyei eredetű az előadó által bemutatott Carduus acan- 

 thoides L. var. albiflorus S c h u r, melynek elszigelt módon való megjelené- 

 sében mutácziót lát. Ez a fehérvirágú növény ott kétféle alakban jelentkezik; 

 az egyik habitusában a var. spinosissima Neilr.-nak felel meg és ezért ezt 

 f. Neilreichii-nak nevezi, míg a másik alakot f. Schurii névvel jelöli. 



Ugyancsak Vihnyén gyűjtötte előadó a sötétcsészéjű Galeopsis spe- 

 ciosa-t, mely a var. nigricans (W i e r z b.)-vel egyezik. Mindezeknek a növé- 

 nyeknek rendszertani helyzetét és értékét szintén megvilágította az előadó. 



Végül reflektál Simonkai L. ésSeymann Vilmosnak a M a g y. 

 Bot. Lapokban megjelent czikkére, mely a Robinia pseudoacacia f. 

 cleistogama kleisztogam voltát vonja kétségbe. Előadó ezzel szemben fenntartja 

 előbbi két tanulmányában foglalt eredményeit, mert szerinte a termékenyítés már 

 a zárt virágocskában, még a pártalevelek kibontakozása előtt megtörténik. 

 Utal különben a kleisztogamiára általában vonatkozó, tanulmányaiban közzé- 

 tett tételekre. 



S i m o n k a i Lajos felszólalásában azt a véleményét nyilvánítja, hogy 

 a domugledí Potentilla azonos az ő általa annak közelében fekvő Strazuc- 

 hegyen szedett P.-val, melyet Heuffel var. ^ranfZí/"i[ora-nak nevezett. A 

 T u z s o n által megfigyelt esztergomi Robinia-n szerinte atrophia, azaz a 

 szirmok csökevényes kifejlődésének esete forog fenn, mely nem zárja ki az 

 idegen beporzást. Ennek következtében a forma cleistogama elnevezést 

 indokolatlannak tartja. 



Mágocsy-Dietz Sándor felszólalásában annak a véleményének 

 ad kifejezést, hogy a kleistogamiának ez a kérdéses esete nem az elneve- 

 zésen fordul meg, hanem a kérdésnek fizilogiai szempontokból való meg- 

 világítása a lényeges. 



3* 



