SZAKOSZTÁLYI ÜGYEK 39 



Ez a körülmény tényleg igen 'örvendetes és biztató, ezzel szem- 

 ben azonban folyóiratunkat a megfelelő színvonalon is kell tartanunk. Már 

 pedig egy folyóirat sorsa, becse első sorban attól függ, hogy benne a leg- 

 jobb czikkek, a legjobb erők tartalmas dolgozatai jelenjenek meg, ez pedig 

 szoros viszonosságban áll azzal, hogy azokról az eredményekről, azokról 

 az eredeti és új adatokról, a melyek minden jó dolgozatnak első kellékét 

 teszik, tudomást vehessen a tudományos világ. Ha ezek az eredmények 

 — eldugott helyenjelenvénmeg — - a tudomány elismert tételei közé sohasem 

 kerülhetnek be, úgy a szerző legfontosabb érdekeiben szenved veszteséget, mert 

 meg van fosztva munkálkodásának erkölcsi eredményeitől és ha a magyar szel- 

 lem munkája nem juthat be a tudomány vérkeringésébe, úgy meg vagyunk 

 fosztva attól, hogy a művelt nemzetek elismerhessék életképességünket. 



E kölcsönös kapcsolatoknak a hatása egy izoláltan álló folyóiratra 

 első sorban abban nyilvánul, hogy az értékesebb dolgozatok szerzői más, 

 idegen fórumhoz igyekszenek, a hol dolgozataik megtalálják erkölcsi érvé- 

 nyesülésüket és tényleg a legjobb magyar botanikai dolgozatok nagy részét 

 is a külföldi, különösen pedig a német irodalomban találjuk meg, a hol 

 már többé nem a magyar irodalom integránsai, hanem az idegen irodalmat 

 gyarapítják. 



E viszonyoknak a folyóiratunkra való hatását felesleges volna bőveb- 

 ben fejtegetni, a következmények egyszerűek és természetesek és ezeknek 

 magunkban vagy nyíltan tudatában is vagyunk, hiszen sokszor érezzük és 

 hangoztatjuk azt, hogy nagy kár, hogy a „Növénytani Közlemények* a 

 külföld előtt ismeretlen folyóirat. 



Ezt az elmúlt év tapasztalataiból nem mulaszthatjuk el feljegyezni, 

 azzal a hozzátevéssel, hogy ezen segíteni elsőrendű érdekünk és hogy min- 

 den oly eszközt, a mely a folyóirat magyar voltát nem érinti, fel kellene 

 használnunk arra, hogy ezen a hiányon segítsünk és a külföldi előfizetők, 

 de különösen a cseresek számát szaporítsuk. 



Ezek közül az eszközök közül meg volna fontolandó, hogy vájjon 

 nem volna-e czélszerü a folyóirat czímét „Botanikai Közlemények" -xq vál- 

 toztatni és valamelyik számot egy felszólító levél kíséretében minden bota- 

 nikai társulatnak és folyóiratnak megküldeni; súlyt kellene továbbá helyez- 

 nünk arra is, hogy folyóiratunk kiállítása a mai követelményeknek megfelelő 

 legyen, a tudományos becscsel bíró és táblákon való kivitelt igénylő illuszt- 

 rácziókat, megfelelő mellékleteken volna czélszerü reprodukáltatni és gondot 

 kellene fordítanunk arra, hogy a dolgozatok teljes terjedelemben vétessenek 

 fel a „Beiblatf-ba is. Ez pedig főleg úgy volna a kellő eredménynyel 

 keresztülvihető, ha a „Beiblatt" részére előírt honorárium fejében lehetőleg, 

 legalább részben, maguk a szerzők gondoskodnának latin, franczia vagy 

 német nyelvű szövegről. Mert ha a „Bleíblatt" a mai szokás szerint csak 

 akkor készülhet, a mikor a magyar szövegről már másolat, kefelevonat van, 

 úgy a folyóiratnak kellő időben való megjelenhetése okából a német szöveg 

 csakis kivonatos lehet. 



A szokásos kivonatos , Beiblatt" -szövegeink pedig legfeljebb arra 

 valók, hogy a ki elolvassa, annak a tudatára ébredjen, hogy milyen jó volna, 

 ha az egész dolgozatot elolvashatnám, a mi elé azonban a nyelvi nehézség 

 legyőzhetetlen akadályt gördít. 



