50 



BERNATSKY J. 



és hosszú tagokat; némely rhizoma csupa rövid, más csupa 

 hosszú tagból áll. A Convallarieae csoportjában többnyire hosszú 

 és rövid tagok váltakoznak < gymással, még pedig bizonyos törvény- 

 szerűségnek hódolva. A rhizoma elágazása itt rendesen hosszú 

 hajtással indul meg, mig a virágos tőkocsánt közvetlenül megelőző 

 évi hajtás mindig rövid és vastag. Azért ontogenetikailag a hosszú 

 hajtást lehet elsődlegesnek, a rövidet másodlagosnak tekintenünk. 

 Jellemző példát nyújt a Convallaria majális, Reineckia carneci, 

 ()])liiopogon japoniciis, Liriope graminifolia. Anatomiailag is 

 különbség van hosszú és rövid tag között. Általában minél hosz- 

 szabb a rhizomatag, annál inkábl) kollaterális a nyaláb, hosszabbra 

 nyúlt minden anatómiai elem, a faedények jobban kifejlődnek, 

 holott rövid tagban az edénynyalábok inkább koncentrikus szer- 

 kezetűek s tracheidák vannak túlsúlyban. Azonkívül a sztereoma- 

 gyűrű vagy az endodermisz a legrövidebb tagokban a legnagyobb 

 mértékben redukálódik. A Majanthemum bifoUum rhizomája 

 nagyon szépen tünteti fel a különbséget ; itt a hosszú tagban 

 az endodermisz igen vastagfalú, de a középhenger parenchymája 

 vékonyfalú ; a rövid tagban pedig az endodermisz feltűnően véko- 

 nyabbfalú, de a középhenger parenchymája vastagabbfalú. Mind- 

 ezzel jól összevág az a tétel, hogy általában a hosszútagú 

 földfeletti szárképletekben vannak a legerősebb sztereomagyűrúk. 

 legtágabb faedények, legtöbb kollaterális nyaláb és aránylag leg- 

 tekintélyesebb középhenger. 



A rhizomában az edénynyalábok elhelyezödése szintén szórt. 

 Az edénynyalábok legnagyobbrészt koncentrikus szerkezetűek. 

 A vékony, fehér, fénylőfalú elemekből álló lágy háncsot rend- 

 szerint a tracheidák egész gyűrűje veszi körül. Azonban a kerü- 

 lethez legközelebb eső nyalábok kollaterálisak. Az endodermisz- 

 hez közelálló, egészen kollaterális nyaláboktól a centrális helyzetű 

 koncentrikus szerkezetű nyalábokig sokféle átmenet van. 



Az egyes fajokra vonatkozó részletes adatok a következők : 



1. Convallaria majális. Az epidermiszen kevés szájnyílás 

 van. Az epidermiszsejtek külső falai vastagok, barnák. 



A kéregnek a középhenger fél átmérőjéhez való aránya 

 körülbelül annyi mint 1 : 1*5 — 2. 



A világosan zöldes- sárgásszinű sztereomagyűrű befelé élesen 

 határolt, kifelé a kéregparenchymába fokozatosan megy át, 2 — 3 

 sejtsorból áll. A legbelső sornak különösen belső taiigentiális 

 falai igen vastagok, holott külső taiigentiális falai vékonyak. 



Hozzá közvetlenül támaszkodik vagy hozzá közel esik, itt- 

 ott beléje is van ágyazva körülbelül 30, többé-kevésbbé kolla- 

 terális nyaláb. A lágy háncsot belülről 2 — 3 rétegű tracheidákból 

 álló szövet határolja, amely szürkés színű s keresztmetszeti képen 

 vastag félholdalakot mutat. Majd 12, javarészt koncentrikus szer- 

 kezetű edénynyaláb következik, még pedig közelítőleg egy körben 

 elhelyezve ; utána még vagy 4, szintén közelítőleg egy körben 

 elhelyezett nyaláb következik. A koncentrikus szerkezetű edény- 



