A PR0T0PLASMA-M0ZGÁ8RA VONATKOZÓ ISMERETEINK ÖSSZEFOGLALÁSA 69 



Szintén az előbb tárgj'alt csoport dynamikai felfogásának jellegét viseli 



— a mennyiben a contractiót — alkalmazza a cseppfolyós molekulákra. 

 Ennyiben azután a dynamikai irányok — contractiós-elméletéhez fűző- 

 dik. Közeledik a Hofmeister-Sachs felfogásához is és az aggregátiós 

 elmélettelis lesz érintkező pontja — sőt a plasma elgömbölyödésében : 

 a felületfeszültség határozatlan vonása jelenik meg, melyet ő azonban 

 „nyomás"-nak nevez. így ez az elmélet átvezet és kapcsolatot tart fenn 

 az empirikus irányok csoportjával s ezek viszont a speculativ irá- 

 nyoknak csupán sejtelemszerüleg odaállított nézeteit fontolgatva, 

 ennek révén eljutnak az exactabb alapokhoz. 



A négy első (5., 6., 7. és 8. számú) elméletnek : a vizvonzás, illetőleg — 

 a plasma-molekula körüli vízburok képződése : a közös, egyesítő vonása. 



9. Az aggregátiós-elmélet : a cseppfolyós plasma-molekula 

 erőin alapuló plasma-legömbölyödés és isuiét való szétfolyás 

 útján előidézte plasma- mozgás elmélete. 



Képviselője : G e d cl e s (1883). 



Átutal ez a felfogás a felületfeszültségnek : a cseppfolyós testeket 

 elgömbölyitő tényezőjéhez s igy ez folytatását fogja találni szintén 

 az empirikus igazolások alapján felépülendő elméletekben. De egy- 

 úttal csatlakozik a fejlődés menetében az elméletek előbbi csoport- 

 jához is, a mennyiben „contractio"-nak minősíti e jelenséget. Az 

 empiristikus irányok felületfeszültségi elmélete : ebben bírja első 

 megjelenési formáját. 



A nélkül, hogy a protoplasma-mozgás valamely teljes rendszerét dol- 

 gozták volna ki : csak mint egy-egy nézet nyilvánítói szerepelnek itt még, 



— mintegy átmenetet képezve a hypotheticus molekula-physikai állás- 

 pontoktól, — a még csak hypotheticus chemiai területre : M o n t g o- 

 mery nézete (1881 — 85), a protoplasmából és mozgásából a physikai 

 tényezőket teljesen kizáró felfogásával ; és L e y d i g nézete (1885) : 

 az „első mozgékony", az „idegszerü", az „activ" enchylema alapján. 

 Ezek a nézetek azután az empiristikus : chemiai-elméletben találják 

 meg folytatásukat s mindenekfelett exactabb feldolgozásukat. 



1886 után : II. Berthold-ot követő korszak empirikus irányai : 



(T) A protoplasma-molekulák labilis-rendszere szolgál itt is a proto- 

 plasma-mozgás magyarázatának alapjául. 



Ezt kétféle alakban látják megvalósultnak: 



a) a sejttömeg molekuláinak — a folyadék törvényei 

 szerinti vonzásában, (adhásiójában és cohásiójában) 

 ei)ből folyó feszültségében és ennek hatása alatti 

 rendeződésében. 



P) az általános tömegvonzásban, illetőleg a chemiai 

 affinitásba?! . 



Az empirikus irányt képviselő plasma-mozgási el- 

 méletek. 



a) A sejt cseppfolyós tartalmának — illetőleg a plasma molekidái- 

 nak cohfisiójából folyó erönyilvánidatain alapuló mozgási 

 elmélete : 



