72 



IRODALMI ISMERTETŐ 



tartoznak, melyeknél fejlődésben visszamaradt eisödleíícs levelek for- 

 dulnak elő. Diels kimutatja, hogy a L i n d ni a n által 1004-ben fel- 

 állított Regnellidiuvi génusz nem egyéb, mint a Marsilia termő fiatal- 

 kori alakja, melytől abban tér el, hogy kétosztatú levele van. Már 

 Lindman is észrevette, hogy a Begnellidium — legalább a levélalak- 

 ban — nagyon egyezik a fiatal Marsilia-kkal s ezért ö a termő növényt 

 a Marsilia őstypusának tekinté. E csoportba tartozó, hasonlóképen 

 érdekes, példákat közöl a szerző a Hakea génusz Conogynoides szekczió- 

 jából. 



A heteroblasztia második csoportjába olyan növények tartoznak, 

 melyeknél az elsődleges képletek ontogenezise gyorsan megy végbe s 

 csak a későbbi alakokat éri redukczió. Ide bizonyos Coniferák tartoznak, 

 melyeknek fiatalkorban szálas, később pikkelyszerü leveleik vannak, 

 így az Actinostrobus génusznak Ny.-Auszti'ália nedves, kötött, tala- 

 ján növő faja, az A. pyramidalis fiatal korban szálas, elálló, termő- 

 állapotban pedig odafekvő pikkelyleveleket visel; ellenben laza homo- 

 kos talajon, rövid tenyészeti idő mellett szálas levelek a termőágíi- 

 kon is előfordulnak. [A. acuniinatus). Kevésbbé világosak a körülmé- 

 nyek a Ckamaecyparis pisifera-nkl. A fiatal hajtásoknak spirálisan el- 

 helyezett, kékeszöld, szálas levelei vannak, mely dugványozás által 

 állandósítható is (/'. squarrosa.) Ez az elsődleges alak hazájában (Japán) 

 virágzik, nálunk ellenben a magoncok visszacsapnak az odafekvő pik- 

 kelyeket viselő későbbi alakhoz ; bizonyos körülmények között átmeneti 

 alakok is jönnek létre [f. plumosa). 



Szerző végül a harmadik csoportba oly eseteket sorol, a hol 

 ezek a bizonyos korral összefüggő alakváltozások (helikomorphiák) 

 bizonytalan, ingadozó jellegűek. így a Campanula rotundifolia-híik 

 kerek tölevelei s hosszúkás szárlevelei vannak, ismeretes azonban 

 ®?y — 6^08 árnyékban növő — oly forma is, melynek virágzó szárán 

 kerek levelek hosszúkásakkal vegyest fordulnak elő. Itt tehát egy 

 fiatalkori stádium megmaradt a virágzás idejéig. 



Mint e néhány szemelvényből is látható, ezeknek a jelenségeknek 

 határozott filogenetikai jelentősége van. A virágzás megindulása egyik 

 korábbi vegetatív stádiumon, mely egyszersmind ennek befejezését is 

 jelenti, létrehozhat új alakokat, melyeket egyéni változatoknak, de 

 esetleg új fajoknak foghatunk fel, ha már ez a sajátság állandósult 

 és nincsen kapcsolatban egy normális fejlődésüvel. Néhány új faj 

 bizonyára ezen körülmények félreismerésének köszönheti eredetét. A 

 váltakozó külső körülményekkel összefüggő helikomorphiák öröklés által 

 állandósulhatnak is. Ezeknek a fajoknak ontogeniája azután nagy szol- 

 gálatot tehet az illető csoport filogeniájának vizsgálatánál. Természe- 

 tesen azonban csak kellő óvatossággal, mert ily alapon éppen bizonyos 

 heteroblasztikus Eucalyptus-f Ajoknkl könnyen helytelen következtetésekre 

 juthatunk. 



Végül néhány analógiát az állatvilágból közöl a szerző, ki mun- 

 kájában oly sok érdekes jelenség magyarázatával és a számos hozzá- 

 fűzött elmés következtetéssel méltán köti le figyelmünket. 



Lengyel Géza (Budapest). 



